16 ANDERS HENNIG, FAUNAN I SKÅNES YNGRE KRITA, II. 
så att de radierande ribborna liksom komma att bestå af 
efter hvarandra uppradade, runda småknölar. 
Skiljaktigheterna emellan min figur öfver denna art och 
LUNDGRENS liksom också emellan en del karakterer omnämda 
i de resp. beskrifningarne äro föranledda endast deraf, att 
jag haft tillgång till bättre och rikare material än LUNDGREN. 
Att vi, oaktadt dessa skiljaktigheter, afse samma form, är all- 
deles afgjordt. 
Formen kallades af LUNDGREN år 1867 för Arca striata, 
men såsom LUNDGREN år 1888 anmärker hade »namnet 4. 
striata redan förut af GEinrItz blifvit användt för en form ur 
Zechstein», hvarför han i stället ville kalla densamma för 
Arca Forchhammeri, LUNDGREN. Speciesnamnet striatus för en 
Area-liknande form går dock ännu längre tillbaka i tiden. 
Redan 18251 användes namnet Mytilites striatus af SCHLoT- 
HEIM; detta är? synonymt med Cucullea sulcata, Sow. och 
Arca antiqua, MöLrL., hvilket sist nämda? i sin tur är syno- 
nymt med Arca striata. 
Stenkärnor af denna art äro särdeles vanliga i bryozo- 
och korallkalken vid Annetorp, liksom den fins också vid Faxe. 
Barbatia tenuidentata, n. sp. 
P1. 1, figg. 9—11. 
Små rektangulära stenkärnor af ända till 20 »wn. längd 
och 9 mm. höjd. Öfre och undre ränderna raka och med 
hvarandra parallela; främre och bakre äro bågböjda, utan 
hörn öfvergående i den öfre och undre. Umbo är belägen 
något framom midten, svagt inåtböjd och höjande sig öfver 
låsrandens fria, öfre kant. Från umbo sträcker sig en tydlig, 
afrundad köl snedt bakåt mot det bakre, undre hörnet. Sten- 
kärnans periferiska bräm är ganska bredt, särskildt vid den 
bakre randen. Utsidan försedd med fina radierande upphöj- 
ningar, motsvarande skalets coste, samt ej fullständigt regel- 
bundet förlöpande koncentriska fåror. Låsranden med 30—40 
fina, tätt liggande tänder, som i de mediana partierna stå 
vertikalt, men i de laterala intaga en sned ställning. De 
laterala äro större och rakare än de mediana, som visa sig 
LEONHARDS Jahrb., pag. 291. 
1 
2? BREOoNN, Geschichte d. Natur, III, 1, pag. 360. 
3 VoGT, Lehrb. d. Geologie, I, pag. 355. 
