BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 24. AFD. IV. N:0 13 MAT 
svagt bågböjda. Ligamentarean har jag ej lyckats få se full- 
ständig, den synes ha varit mycket låg med fina lamell- 
artade åsar, som till ett antal af 5—6 gingo parallelt eller 
i det närmaste parallelt med låsrandens fria, öfre kant. 
Af skalet finnas endast ett par små aftryck. Mina figu- 
rer 10, 11 å pl. 1 äro tecknade efter en vaxafgjutning i ett 
sådant aftryck och visa, huru skalet var försedt med kon- 
centriska, djupa och skarpa fåror, huru dess yta sammansattes 
af taktegellagda koncentriska lameller, hvilkas fria, distala 
rand täcker närmast yngre. lamells öfre, proximala parti. 
Den undre randen hos dessa lameller är ej jemn, utan går i 
rundade bugter, en följd deraf att lamellens yta ej är plan 
utan med uppstående runda ryggar, hvilkas rigtning bildar 
större eller mindre vinkel mot lamellens fria rand; emellan 
äsarne synas rännformigt fördjupade konkaviteter. Nämda 
åsar från olika lameller stå midt för hvarandra, utgöra en 
fortsättning af hvarandra, och härigenom blir skalskulpturens 
likhet med utseendet hos ett tegellagdt tak särdeles slående 
(figg. 10, 11). Nya åsar anläggas i mellanrummen emellan 
de förutvarande. Öfver åsarne och de dem skiljande fårorna 
gå fina strior (pl. 1, fig. 11) parallelt med tillväxtlamellernas 
fria rand. 
Formen hör till de allmännare i bryozo- och korallkalken 
vid Annetorp förekommande, lätt igenkänlig från alla öfriga 
genom sin långsträckta rektangulära form och sina talrika 
fina tänder. Samma art har jag sett i faxelaget på Stevns 
klint. 
Gen. Macrodon, LYcETT. 
Macrodon macrodon, LDGERN. 
P1 ds 
1567. Arca macrodon, LUNDGREN, -Paleont. iakttag. faxekalk. Limhamn. pag. 
28, fig. 9. 
Af denna form har efter 1867 intet nytt exemplar blifvit 
påträffadt. Min figur å pl. 1 är tecknad efter LUNDGRENS origi- 
nalexemplar och visar en bakåt och nedåt snedt utdragen 
stenkärna, hvars öfre och bakre rand bildar en samman- 
hängande båglinie. Från umbo något snedt bakåt till den 
undre randen går en svag depression; midt för densamma är 
undre randen inbugtad. Stenkärnans periferiska bräm är 
Sä 
- 
