BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 24. AFD. IV. N:0 7. 23 
Utsidan med radierande fåror, som i de laterala partierna 
bli svagt uppåtböjda. Dessa fåror äro bredare än de fina 
uppstående ribbor, som de begränsa. Öfver denna radiala 
skulptur gå två eller tre svagt antydda koncentriska afsatser. 
Skalet är alltid helt och hållet förstördt; ett par aftryck | 
af dess utsida äro dock bibehållna, visande, huru skalet var för- 
sedt med fina radierande coste, skilda af rännformiga fåror, 
något smalare än coste. Ribborna liksom också fårorna 
emellan desamma öfvertväras af koncentriska tillväxtafsatser, 
lameller med fri distal rand, hvilken på ribbornas rygg höjer 
sig till bildande af vinkelböjda tänder eller fjäll. Förlängas 
desamma, såsom stundom händer, få de utseende af spets- 
eller rundbågshvalf, som delvis täcka närmast liggande lamells 
proximala åsparti. I fårorna emellan coste bildar de koncen- 
triska lamellernas fria rand svagt markerade lister (pl. 2, 
fig. 30). 
Formen är ganska allmän 1 korall- och bryozokalken vid 
Annetorp. Jag har vidare sett den i faxelaget vid Stevns 
och i korallkalken vid Faxe. 
Gen. Nemocardium, MEEK. 
Nemocardium WVogeli, nom. nov. 
P1. 2, figg. 31—34. 
1567. Cardium crassum, LUNDGREN (non EICHWALD, NON DEFRANCE), Pale- 
ont. iakttag. Faxekalk. Limhamn, pag. 29, fig. 12. 
Från Annetorp föreligga af denna art ett par hundra 
exemplar i form af mer eller mindre väl bevarade stenkärnor. 
Höjden ända till 33 mm. längden 31 mm.; tjockleken af det 
största exemplaret, ena skalhalfvan, 12 mm. 
Stenkärnans ovala parti utdraget snedt nedåt. Öfre, 
främre och undre randen bildar en sammanhängande båg- 
linie. Den bakre randen bildar med den undre ett afrundadt 
rätvinkligt hörn och är tydligt insvängd. Det är ej endast 
hos äldre exemplar, den bakre randen har detta utseende, 
såsom VOGEL! anger om Cardium Lundgreni, VOGEL; t. o. m. 
hos små exemplar af 7 mm. höjd har bakre randen alideles 
samma utseende som hos de allra största. Umbo ungefär vid 
1 Beiträge z. Kenntniss d. Holländischen Kreide, Leiden och Berlin 1595, 
pag. 41. 
