I 
BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 24. AFD. IV. N:o 7. 27 
Ne 
| 
Lb 
Gen. Isocardia, LAM. 
Isocardia faxensis, LDGRN. 
BIR figgt lang 20. 
1867. Isocardia faxeensis, LUNDGREN, Paleont. iakttag. Faxekalk. Limhamn, 
Pag. 30, fig. 11. 4 
Till LUNDGRENS beskrifning öfver denna art vill jag foga 
följande anmärkningar. Muskelintrycken äro ovala. Lås- 
randen består af två mediana tänder samt en lateral, den bakre. 
Tänderna äro lamellartade och liggande ungefär parallelt 
med låsrandens kant. Stenkärnans utsida är försedd med 
koncentriska fåror, somliga djupare, bildande afsatser. 
Skalet (fig. 36) med koncentrisk skulptur: fina parallela 
strior samt bredare, grunda fåror. 
Utom den vanligast förekommande typen, afbildad af 
LUNDGREN, finnas här, sällsyntare större stenkärnor af ända 
till 26 mm. höjd och 32 mm. längd (fig. 35). 
Förekommer allmänt i bryozo- och korallkalken vid 
Amnnetorp, i faxelaget på Stevns samt vid Faxe. 
Gen. Pholadomya, Sow. 
Pholadomya clausa, n. sp. 
Py 2 fig, 42. 
Några stenkärnor af ända till 5,5 cm. längd och 3,8 cm. 
höjd. Umbones spetsiga, starkt inrullade, belägna nära främre 
randen. Denna bildar en halfcirkelformig båge framåt, omedel- 
bart fortsättande sig i den undre, raka eller svagt bågböjda 
randen, som baktill är uppåtböjd, öfvergående i den bakre 
och öfre. Af låsranden finnes ingenting bevaradt. Sten- 
kärnans yttersida med starkare och svagare koncentriska, 
ej fullt regelbundet förlöpande fåror samt 1 det främre partiet 
med några glesa och mycket svaga antydningar till radierande 
valkar. Skalen slutna, ej klaffande. 
Ehuru endast stenkärnor utan skal föreligga, har jag 
likväl ansett mig kunna till species bestämma ifrågavarande 
form, då, som bekant, skalen hos Pholadomya-species äro 
mycket tunna, och således stenkärnan mycket noggrannt 
återger dels artens hela form, dels skalets skulptur. 
