I. Korallerna. 
(Med två taflor.) 
I en af de till den Yngre kritan hörande bergartsty- 
perna ingå koraller eller brottstycken af sådana 1 så stora 
massor, att bergarten i fråga förtjenar namnet korallkalk. 
Samma kalksten har efter den lokal, der den först uppmärk- 
sammades, också blifvit kallad faxekalk. De häri uppträ- 
dande korallerna äro dels förgrenade, trädliknande såsom 
Moltkia, Isis, Dendrophyllia och Lobopsammia, dels enkel- 
koraller, Parasmilia och Ceratotrochus. Jag har visserligen 
iakttagit ett par aftryck också af en astreoid form, men 
dessa de egentligen refbyggande korallerna äro i ett för- 
svinnande fåtal och spela en mycket underordnad rol, jem- 
förda med de vanligare, förgrenade och enkelkorallerna. 
De till Alcyonaria hörande, Moltkia och Isis uppträda 
alltid med de af kolsyrad kalk bildade skelettdelarna bevarade. 
Enkelkorallerna förekomma oftast med bevaradt skelett. Af 
hela bevaringssättet synes framgå,! att de ruttnande mjuka 
väfnaderna af polypen hastigt bortfördes, att således scleren- 
chymet låg blottadt och kunde tjena till fästyta för olika 
slag af organismer, inkrusterande bryozoer eller borrande 
spongier. Stundom deremot är sclerenchymet alldeles borta, 
och koralilindividen förekommer endast såsom stenkärna med 
de interseptala loculi fylda af kalkslam af samma beskaffen- 
het som det utanför korallen befintliga. 
De dendroida formerna, hörande till Dendrophyllia eller 
Lobopsammia, ha alla det gemensamt, att de aldrig visa det 
ursprungliga skelettet bevaradt, utan förekomma såsom sten- 
kärnor, dels med tomrum efter skelettet, dels med dessa tom- 
rum utfylda af en sekundärt afsatt calcitmassa. 
1 Jmfr DUNCAN, On the fossil Corals of the West Indian Islands, III, 
Proceed. Geol. Society, 1864, pag. 362. 
