6 ANDERS HENNIG, FAUNAN I SKÅNES YNGRE KRITA, III. 
torp, hvilket exemplar godhetsfullt stälts till mitt förfogande 
af museets föreståndare prof. UssInG. Museet i Lund eger 
endast några isolerade ledstycken, och jag har ej i kalk- 
brottet vid Annetorp lyckats finna något exemplar med ske- 
lettdelarne in situ. 
Köpenhamnsexemplaret är omkring 20 cm. långt; en böjd 
hufvudstam, sammansatt af 16 mm. långa och 11 mm. breda 
kot-liknande kalkleder; emellan kalklederna synas 3 mm. 
breda mellanrum, markerande platsen för de ursprungliga 
hornlederna. 
Från den ena sidan af denna hufvudstam utgå de långa 
och smala, af ända till 7 kalkleder sammansatta sidogre- 
narne under räta vinklar mot denna och i vanliga fall från 
dess hornleder. 
Den proximala ändan af den första, närmast stammen 
sittande kalkleden är konisk med två ledfacetter, som svara 
emot en ledgrop, bildad af kalkledernas i hufvudstammen 
upptill snedt afskurna gränsytor. 
Någon gång (pl. 1, fig. 1 a) synes i sjelfva kalkleden af 
hufvudstammen en rundad, trattformig ledhåla, i hvilken 
sidogrenen inpassar sig, ledande mot stammen medelst en 
intervertebral hornskifva. 
I MinrnE EDWARD och HaimE's British fossil Corals, pag. 
LXYXXXI liksom också 1 ZirtEL's Paléeozoologie, I, pag. 210 
säges gen. Isis vara karakteriseradt deraf, att sidogrenarne 
utgå från stammens kalkleder, under det hos gen. Mopsea 
dessa grenar artikulera mot hornlederna. Ifrågavarande form, 
Isis vertebralis, har, som nämdes, sidogrenarne utgående dels 
från kalk-, dels från hornlederna och bildar således ett slags 
mellanting emellan de nämda slägtena, bevisande, att den 
olika platsen för sidogrenarnes artikulation mot hufvud- 
stammen ej kan tillmätas så stor diagnostisk betydelse, att 
man på densamma kan grunda en genus-åtskilnad. Bland 
lefvande Isis-species finnas för öfrigt dels sådana former, 
hvilkas sidogrenar utgå från kalklederna, Isis Mippuris, L., 
dels sådana med sidogrenarne artikulerande mot hornlederna, 
I. neapolitana, Vv. KocH. Hos Isis vertebralis, HENNIG äro” 
båda dessa karakterer förenade hos samma individ, artiku- 
leringen mot kalkleden helt enkelt uppkommen genom en 
förskjutning af sidogrenen, så att den ena af densammas två 
ledfacetter blef större än den andra, och således största delen 
