12 ANDERS HENNIG, FAUNAN I SKÅNES YNGRE KRITA, III. 
faxensis ej kunde afse en form, som förtjenar att kallas Caryo- 
phyllia i den mening, detta slägte numera uppfattas, framgår 
tydligt af hans här ofvan citerade afbildning. 
Formen bildar trädliknande, förgrenade kolonier med 
stammar af ovalt eller cirkelrundt tvärsnitt. Grenarnes an- 
tal ökas genom klyfning, antingen genom dikotomering, den 
vanliga förgreningsformen (pl. 1, fig. 14), hvarvid de nybil- 
dade grenarna bilda med hvarandra en vinkel på 40--45”, 
eller också derigenom att stammen klyfver sig i tre lika 
starka grenar (pl. 1, fig. 13), af hvilka den ene fortsätter i 
stammens ursprungliga tillväxtrigtning, under det de båda 
öfriga bilda sidogrenar till denna stammens fortsättning. 
Afståndet emellan förgreningspunkterna är af vexlande längd. 
Någon calyx har jag ej sett af denna form lika litet 
som af Dendrophyllia candelabrum, HNnG. Den kännedom, man 
vill vinna om septas byggnad och anordning, måste sålunda 
hemtas från snitt af stammens stenkärna, 1 hvilken de ur- 
sprungliga septas plats upptages af sekundärt afsatta caleit- 
sekretioner. Utseendet af dessa tvärsnitt är högst vexlande, 
hvilket dock till största delen är beroende på ofullständig 
fossilisering. Så visa sig mycket ofta den lakunösa bräm- 
bildningen och till denna gränsande delar af septa ersatta 
af en kompakt caleitring, innanför hvilken de kvarstående 
mediana septaländarne synas tillstädes i ringa antal och i 
regelbunden anordning. 
Fig. 16 å pl. 1 visar tvärsnittet af en stam, hos hvilken 
skiljeväggarne emellan brämets lakuner äro ersatta af se- 
kundära calcitutfyllningar. Septa bilda tre fullständiga och 
en fjerde ofullständig ordning, eluru det ofta på grund af 
deras oregelbundna anordning och vexlande storlek är omöj- 
ligt att afgöra, till hvilken ordning de särskilda septa böra 
räknas. Vanligtvis äro dock de yngre ordningarnes septa 
mindre än de äldres, liksom det också vanligtvis är septa 
tillhörande dessa yngre och yngsta ordningar, som ligga inne- 
slutna i de mot stammens centrum slutna rum, hvilka bildats 
genom en förening af de äldre septernas medianpartier. 
Genom denna förening af septa från samma eller från 
skilda ordningar bildas mot stammens centrum sig sträckande 
processer, liksom äfven de enkla septa kunna förlänga sig 
till liknande strängar. I stammens centrala partier samman- 
träffa dessa processer och veckla ihop sig till en svagt ut- 
