AURIVILLIUS, INSEKTER INSAMLADE PA KAMARUN-BERGET. 



9. Pacliuoda iuscripta Gory et Perch. 



ef (?) Cetonia iiiscripta Goky et Percheron Monogr. Ceton p. 179j 



t. 32 f. 1. 1833. 



9. Supra rufescente-tlava, margine antico et puncta duo 

 in disco clypei, pläga ut signum V formata veiticis, macula 

 media magna triangula fiavo-rcpleta — latere posteriore tri- 

 angvili peraugusto et in medio interrupto — et margine postico 

 thoracis, maculis 8 elytrorum (maculi humerales desunt), 

 summoque apice scutelli uigris; subtus violascente nigra 

 mesosterni processu globuliformi laete flavo, segmento ultimo 

 abdominis pedibusque — trochanteribus et summo apice tibia- 

 rum exceptis — rufis; pygidio nigro apice brunuescente; tibiis 

 anticis extus fortiter bidentatis. — Long. corp. 30'". 



Jag har ej kvmnat finna denna vackra och karakteristiska 

 art omnämd och beskrifven på något annat ställe än i Gory 

 och Percherons ^) monografi. Den torde derföre vara ganska 

 sällsynt. Att döma efter figuren har typexemplaret varit en 

 O^, ty framtibierna äro ej märkbart tandade i utkanten. Det 

 mig föreliggande exemplaret från Kamaruu har deremot två 

 taffo-ar i framtibiernas utkant, af hvilka dock den öfre, som 

 sitter på midten, är kortare och svagare. Det torde derföre 

 få anses såsom en 9. För öfrigt afviker detsamma från beskrif- 

 ningen på anförda ställe derigenom, att kroppen är på undre 

 sidan violett-svart, ej grönaktig, hvilken färg äfven sträcker 

 sig till större delen af pygidiet samt till alla abdominalseg- 

 menten utom det sista; såväl pygidiet som kroppens undre 

 sida saknar hvarje spår af hvita fläckar; på öfre sidan saknas 

 elytras svarta humeralfläck och är endast svagt antydd genom 

 några strödda, fina svarta pvmkter, som också visa sig kring 

 scutellen ; den breda, /\ formiga fläcken på midten af thorax, 

 liar sina bakre hörn nästan sammanbundna af en fin svart 

 linea, som således bildar den tredje sidan i triangeln. Mellan- 

 bröstets nästan klotrunda utsprång har öfre sidans lifligt, gula 

 färg och är således ej så mörkt som benen samt är kortare 

 och mindre nedböjdt än hos P. impressa Goldf. Sutureu 

 mellan mesosternum och metasternum är otydlig, men utmärkt 



') BuRMEiSTERS beskrifiiing (Handb. Ent. B. 3 p. 525) är en blott 

 öfversättning deraf. 



