BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 12. APD. IV. N:0 5. 7 



If 



Boetts tillslutning: Afven denna art tillsluter sitt rör med 

 trenne särskilda väggar eller proppar. Den innersta (e) är 

 den tunnaste och består af lera. Genom den skiljes larvhålau 

 (/) från det inre tomrummet {d), som har en längd af 5'". 

 Det yttre tomrummet {b) är ända till 10"' långt och skiljes 

 från det inre genom den andra mellanväggen (c), som är om- 

 kring 4'" tjock och består af lera. Från den yttre luften 

 skiljes det yttre tomrummet genom en propp (a) af 9'" — 10'" 

 längd. Denna propp är synnerligen interessant till sin bygnad. 

 Dess inre 8'" — 9'" långa del är såsom de båda andra mellan- 

 väggarne bygd af jord och lera, men den sista 1"' tjocka delen 

 består af med hvarandra fast förenade, söndertuggade träbitar 

 d. v. s. af trämassa, och sjelfva ytan är röd såsom den om- 

 gifvande väggen, derigenom att de ytterst pålagda träsmulorna 

 taoits frän väofjrens vta och anordnats så, att den rödfäro-ade 

 sidan kommit att vetta utåt. Härigenom blir mynningen så 

 lika den omgifvande väggen, att ingen, som ej noga imder- 

 sökcr saken, kan misstänka, att derunder döljer sig ingången 

 till ett getingbo. Det enda, som för en uppmärksam betrak- 

 tare förråder boets tillvaro, är en grå ring rundt omkring det 

 röda locket. Denna ring finnes äfven kring mynningen af 

 boet till Lionotus imhescens och uppkommer derigenom, att 

 getingen vid in- och utflygandet så småningom afnöter den 

 röda färgen med sina vingar och ben. Det är besynnerligt, 

 att Odynerus murarius, som förstår att rödmåla locket till sitt 

 bo, ej också tänker på att måla öfver ringen kring boet och 

 sålunda utplåna hvarje spår af sitt arbete. 



Larven: är af samma utseende och storlek, som den iaij 

 härofvan beskrifvit såsom tillhörig L. pnhescens Thoms. Den 

 afviker endast genom tydligare sidoknölar under andhålen 

 samt en rätt tydlig tvärgående ås på midten af hvarje seg- 

 ments ryggsida. 



Denna utmärkta art, hvars hona genast kan igenkännas 

 Irån alla andra på hj essans stora sammctsludna gropar, är ej 

 med säkerhet funnen utanför Skandinaviens gränser. Schenck') 

 och RuDOW -) upptaga den visserligen såsom förekommande i 

 norra Tyskland, men de kännetecken, som af dera anföras. 



') Die deutsclien Vesparien. Jahrb. des Vereins f. Naturk. Nassau. 

 Heft. 16. 1861 p. 35, 40. 



^) Die Faltenwespeu. Archiv Ver. Fr. Naturg. Mecklenburgs. 30 

 Jahrg. 187G p. 199, 220. 



