10 LUNDGREN, ANMÄRKNINGAR OM PERMFOSSIL FRÄN SPETSBERGEN. 



Såsom af ofvanstående förteckning synes, hafva af Spets- 

 berjrens permiska fossil endast jämförelsevis få kunnat med 

 säkerhet identifieras med bekanta europeiska former näml.: 

 Stenopora eolumnaris Schloth, Streptorhyndms pelargonatus 

 ScHLOTH. Baliewcllia antiqua Schloth och B. SedgivicJciana 

 Murch. Andra såsom Retzia Nathorsti n. f. Discina spitz- 

 heryensis n. f. Pcden NordensMÖldi n. f. stå permiska former 

 från Europa mycket nära, ehuru de dock ej med säkerhet 

 kunna med någon sådan identifieras. Att på grund af det 

 nu till buds stående materialet närmare parallelisera Spets- 

 bergens permiska bildningar med någon särskild afdelning af 

 det permiska systemet i Europa eller N. Amerika synes mig 

 för närvarande omöjligt. Teller och VON Mojsisovics ^) äro 

 böjda att anse dessa nu i fråga varande lager på Spetsbergen 

 såsom yngsta perm eller kanske redan äldsta Trias. 



Om de permiska bildningarnas på Spetsbergen förhål- 

 lande till öfver- och underliggande system har Nathorst 

 meddelat följande; »Allestädes på Spetsbergen är det permiska 

 systemet utveckladt mellan Permo-karbon och Trias systemet, 

 mellan hvilka det i själfva verket synes bilda en öfvergång 

 utan skarpa gränser. Isynnerhet ville det förefalla som vore 

 gränsen mot Trias svår att uppdraga, enär bärgarternas pe- 

 trografiska beskaffenhet inom båda systemen är tämligen 

 likartad och enär hittills utförda undersökningar icke hafva 

 kunnat påvisa något tecken, som skulle tyda på ett afbrott 

 i sedimentbildningen. Äfven gränsen mot permokarbon före- 

 faller föga skarp, emedan en kiselskilFerlik bärgart förmedlar 

 öfvergången från sagde systems flintbäddar till de permiska 

 skiffrarna. Dessa äro dels ler- eller märgelskiffrar, dels sand- 

 stensskifFer eller skiiFrig sandsten, stundom med underordnade 

 lager af oren kalksten samt sandsten.» De äro icke alls eller 

 endast i högst ringa grad magnesiahaltiga enligt af docenten 

 Weibull på de vigtigare bärgarterna anstälda analyser. Lind- 

 ström ^) har redan för länge sedan visat, att Spetsbergens 

 bärgkalksfauna har en permisk prägel därigenom att arter, 

 som i Europa endast förekomma i Zechstenen, finnas på 

 Spetsbergen tillsammans med sådana former, som annor- 

 städes karakterisera den äkta bärgkalken och således måste 

 anses tillhöra Bärgkalken eller Permokarbon, som man nu 

 brukar kalla dylika öfvergångsbildningar. Ingen af dessa 

 former har förekommit i de samlingar, som jag haft till 



