22 LUNDGREN, ANMÄRKNINGAR OM PERMFOSSIL ERAN SPETSBERGEN. 



sidorna, särskildt deu främre äro bågböjda; de växla i storlek, 

 så att vanligen mellan 2 större ligga 1 eller 3 mindre, af 

 hvilka senare då den mellersta är störst, således samma skulp- 

 tur som hos Äviculopecten Lindströmi och Ä. Draschei Toula. 

 Diameter ungefär 10 mm. tlögerskal platt nästan glatt med 

 svaga radierande ribbor och tydligare framträdande koncen- 

 triska valkar; främre örat större med veck och byssusin- 

 skärning; bakre örat litet. 



Pseudomonotis Bjona förekommer, och just ej sällsynt, i 

 lagret Hl vid Ingeborgs bärg och kan sägas karakterisera 

 denna zon; hvarföre densamma ock kan benämnas efter denna 

 art. Artnamnet har jag valt efter namnet på det fartyg 

 (jakten Bjona från Tromsö), som 1882 års svenska geologiska 

 expedition till Spetsbergen begagnade. 



18. PseiMlomonotis? sp. 



Endast ett par vänsterskal föreligga. Rundad, föga sned, 



med små öron, ganska konvex; talrika radierande ribbor med 



bredare mellanrum; stundom synas tydligt gröfro och finare 



ribbor alternera, stundom äro alla nästan lika stora, utan 



att det gärna därföre kan komma i fråga att föra dessa for- 

 ts o 



mer till skilda arter. En art med hvilken denna företer någon 

 likhet är AviculopedeH occidancus Meek (Clarence King: auf. 

 arb., s. 96, t. 12, f. 13) från IJpper Coal Measure Limestone, 

 i Weber Canon, Wasath Range, som dock ej synes vara så 

 konvex och dessutom skiljes därigenom att några ribbor fram- 

 träda tydligare än de öfriga. 



Från märgelskifFern s. om Sassenbay (K). 



a 



19. Gtervillea? sp. 



Ett exemplar ifrån Hl (skiffer med Pseudomonotis Bjona) 

 synes tillhöra detta slägte, men som det är till stor del doldt 

 af bärgart, kan det ej närmare bestämmas. 



20. Bakewellia antiqiia Munst. sp. 



Avicula antiqua, 1845 Murchison, Verneuil, v. Keyser- 

 ling: anf. arb., vol. 2, s. 319, t. 20, f. 13. 



