24 LUNDGREN, ANMÄRKNINGAR OM PERMFOSSIL FRÄN SPETSBERGEN. 



22. Leda sp. 



Ett exemplar, erinrande om L. spelimearia Schloth., i syn- 

 nerhet om afbildniugen af" denna art hos Tschernyschew 

 (anf. arb., s. 15, t. 16, f. 16), är dock för ofullständigt och 

 illa bevaradt för att kunna närmare bestämmas. Från Marias 

 ö (C), skiffer med Myalina De Geeri. 



23. Leda? sp. 



Större och mycket mera långsträckt än föregående ehuru 

 allt för mycket dold i bärgarten för att kunna närmare be- 

 stämmas. I form erinrar den om hvad Stache (Sitzungs- 

 berichte der Ak. in Wien 18'78, bd 28, s. 121, t. 1, f. 27) 

 kallat ? Cardinia sp. 2 exemplar tillsammans med föregående. 



24. Myaliua De Geeri n. f. 



(Fig. 8). 



? Myalina permiana, 1877 Hall und Withfield: (Clarence 

 King: anf. arb., s. 276, t. 6, f. 7). 



Altior quam latior, fere recta; par cardinalis per lineam 

 curvatam in partem posteriorem transiens ; pars anterior ex- 

 cavata, umbones obtusanguli. 



Mycket mera hög än lång, föga sned, låsranden rät täm- 

 ligen rundadt och utan skarp vinkel öfvergående i bakranden, 

 som är jämt och tämligen starkt rundad liksom och palleal- 

 randen. Främre sidan konkaverad medelst en jämt rundad 

 inbugtning. Spetsen af umbones visserligen ej på något enda 

 exemplar fullt tydlig och väl bevarad, dock kan man säkert 

 se att de ej varit utdragna i en skarp spets. Konvexiteten 

 starkast närmast främre sidan och vid umbones, tvärt och 

 skarpt affallande mot framkanten, jämt och småningom mot 

 de öfriga sidorna. 



Denna form öfverensstämmer ganska nära med ofvan an- 

 förda afbildning af Hall och Withfield, som dock visar 

 något skarpare vinkel mellan lås- och bakranden, samt något 

 spetsigare umbones, hvilka dock ej äro verkligt iakttagna 

 utan konstruerade; äfven beskrifningen passar förträffligt. 

 Hall och Withfield hänföra den af dem beskrifna formen 



