13111 



ANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 13. AFD. IV. NIO 1. 25 



till M. permiana Swall. (Meek: Palaeontology of Upper 

 Missouri, s. 52, t. 2, f. 7) [Smithsonian Contributions, vol. 14] 

 och iippgifver såsom skilnad endast kortare låsrand, »hvilken 

 karakter varierar». Meeks figurer synas mig däremot afvika 

 ganska mycket såväl från Hall och Withfields som från 

 Spetsbergsformen och den senare kan ej gärna hänföras till 

 den af Meek under namnet Myalina permiana af bildade arten. 

 Meeks fig. 7c har mycket bredare låsrand, nästan lika med 

 stenkärnans största bredd, framranden rät och umbones mycket 

 spetsigare. Fig. 7a är mycket snedare, framranden mindre 

 ursvängd, och pallealranden spetsigare. Det synes mig högst 

 sannolikt efter bcskrifningarne och figurerna att döma att 

 Meeks och Hall-Withfields former tillhöra olika arter och 

 att Spetsbergsformen så mycket afviker från den af Meek 

 såsom M. permiana beskrifna formen, att den ej kan därmed 

 förenas; hvaremot den står mycket nära, ja kanske tillhör 

 samma form som den under samma namn af Hall och With- 

 field från N. Amerikas permbildningar beskrifna. Under 

 alla omständigheter synes den mig böra beläggas med ett 

 nytt namn. 



Myalina J)e Geeri förekommer i ganska stor mängd på 

 flera lokaler och synes vara den mest karakteristiska formen 

 för det lägsta fossilförande lagret omkring Belsund, som där- 

 för lämpligen kan kallas skiffer med Myalina De Geeri; intet 

 enda exemplar är dock fullständigt och väl bevaradt, så att 

 dess ställning under Myalina ej kan anses såsom fullt säker, 

 ehuru sannolik. 



I B, C, F och I, hvilka lokaler alla torde tillhöra 3Iya- 

 lina-skiffevn. 



25. Allorisma? sp. 



Stenkärna och intryck af en bivalv, som hvad den yttre 

 formen angår är tämligen väl bevarad, men på hvilken hvar- 

 ken lås, muskelintryck eller mantellinie kunna iakttagas, så 

 att dess säkra bestämning är omöjlig. Längd 14, höjd 8 mm., 

 glatt, oval; umbones antemediana, ungefär vid ^/^ af längden, 

 framom den en tydlig lunula; från umbones sluttar skalet 

 jämt bakåt; både fram- och bakkanterna rundade utan skarpa 

 vinklar. 



Denna form företer en viss likhet med AUorisma elegans 

 KiNG (anf. arb., s. 198, t. K), f. 3 — 5; Geinitz: Dyas, s. 57, t. 12, 



3 



