16 II. MUNTHE, PTEROPODER I UPSALA UNIVERSITETS ZOOL. MUSEUM. 



iideu at der er et Mellerabaelte, i hvilket en Melleraform op- 

 traeder» (1. c. p. 71). Det är så långt ifrån att man inom det 

 ofvan anförda området (37° — 17° N. Lat.) kan för den ena 

 eller andra varieteten sätta någon som helst gräns, att tvärtom 

 båda uppträda nästan lika allmänt och blandade om hvarandra 

 i proportion ungefär som 4 (angusta) till o (lata), i enlighet 

 med hvad det här föreliggande materialet ger vid handen. 



Att emellertid på basis af ett för handen varande material, 

 hvars tillräcklio-het eller otillräcklio-het man i ett fall som detta 

 svårliffen kan bedöma, fastställa bestämda oränser för ntbred- 

 ningsområden för arter inom en pelagisk djurgrupjD som Pte- 

 ropoderna, är tvifvelsutan mången gång vanskligt nog. 



Att hafstömraarna kraftigt bidraga till Pteropodernas sprid- 

 ning, isynnerhet under djurens larvstadier, är otvifvelaktigt. 

 Om vi emellertid följa Golfströmmen, sedan densamma lem- 

 nat Mexikanska viken, så finna vi att denna jemte seder- 

 mera dess svdostlio-a utlöpare under närmare 30 Lonsfit. längd 

 ha sin sijdgräns just omkring 40° X. Lat. samt att denna ut- 

 löpare sedermera under sitt fortsatta lopp beskrifver en stor 

 båo-c och tillsist erhåller en rakt ost-vestlig- riktning; för att 

 så småningom utjemnas. Linder sådana förhållanden vore det 

 snarare egendomligt, om icke just angusta, om den har sin 

 egentliga hemvist N. om 40° N. Lat., äfven skulle uppträda 

 inom området S. om denna »gräns» d. v. s. inom den SO.-lige 

 utlöparens »spridningsområde». Af Boas' tabeller — särskildt 

 nu den öfver Cl. pyramidata och den del deraf, hvarom här 

 är fråga — framgår, att materialet är insamladt i medeltal 20 

 år före T. Schéeles insamling; men att för tolkningen af det 

 olika utslag, som vårt material lemnar gent emot Boas', antaga 

 en så pass stor förändring i formens utbredning under denna 

 tidrymd, synes mig alltför vägadt. Hellre får man väl då an- 

 taga, att otillräcklighet hos Boas' material orsakat denna fel- 

 aktiga gränsbestämnino-. 



Var. lata synes för öfrigt uppträda tcmligen likformigt 

 inom Atlantiska oceanen till cirka 37° S. Lat. Från Indiska 

 oceanen finnes den icke här i samlingen, men i ett glas ifrån 

 »Javasjön». 



A ar. convexa Boas angifves förekomma i sydliga delen af 

 Indiska oceanen (Boas 1. c. p. 73); dessutom i en del exemplar 

 »fra det sydligstc Atlanterhav» (1. c. p. 73 noten), men dessa 

 uro alla — med undantag af »to glas» — för små för att »man 



