z valne casti z typu ustrojnosti velmi nizke; behem dob podobnost' 

 se tvorstvem nynejSim stava se vetsi a rovnez i stupen ustrojnosti 

 znenahla se zvysuje, tak ze vsude jest patrna jednak fada podob- 

 nosti, jednak fada vyvojova. Vyjimky od tohoto pravidla jsou 

 pomerne necetne a vysve.tluji se podobnym zpusobem jako za- 

 starale typy ve zvifene nynejsi. Dale bylo konstatovano, ze tak zv. 

 typy embryonalne a kollektivni (viz odst. nasledujici) jsou vzdy 

 staff znacneho a ze meni se ve tvary vice differencovane znenahla, 

 tak ze ontogenie pokracuje stejne s postupem chronologickym. 



Pokud se tyce promen tu muzeme v palaeontologii die Waa- 

 gen a seznati 2 druhy odrud; odruda tehoz stafi ale obycejne 

 z jineho naleziste nazyva se variaci, odruda jineho, mensiho stafi 

 nez puvodni tvar, z nehoz posla, mutaci. 



Pfi posuzovani stupne pfibuznosti casto mozno pozorovati, ze 

 nektera zvifata pfibuznosti zadne aneb nepatrne vnejsfm tvarem 

 svym neb upravou jednotlivych ustroju sobe se dosti podobaji. 

 Podobnost' tato vznikla tim, ze zastupci celedi neb i fadu ruznych, 

 ktefi ziji v temze prostfedi, za techze okolnosti vnejSich prosli 

 zmenami stejnymi aneb aspofi sobe podobnymi, tak zv. vyvojem 

 soubeztiym (parallelismus). Tim vysvetluje se na pf. tvar tela vsech 

 obratlovcu ve vode zijicich, tvar chrupu vacnatcu a ssavcu placen- 

 tarnicb, podoba ploutvi ryb, ichthyosauru a velryb, vysoke nohy 

 konu, slonu a selem, tvar prsni kosti pterosaurif, ptaku a neto- 

 pyru a j. v. 



5. Tvary embryonalne — Zakon biogeneticky. 



Mezi zkamenelinami nalezame zhusta tvary, ktere, pfirovna- 

 vame-li je k pfibuznym, nyni zijicim, nejvice se podobaji embryo- 

 nalnim stupnum techto. Takoveto embryonalne typy usnadnuji nam 

 casto velice snahu ustanoviti pfibuznost: zvifat vymfelych ke tvor- 

 stvu nynejsimu. Jest totiz dokazano, ze velke skupiny nynejsich 

 zivocichu v nejprvnejsfch pocatcich embryonalniho zivota sobe se 

 velmi podobaji a ze smer vyvojovy v kazde velike skupine tvor- 

 stva po jistou dobu pokracuje stejne. Palaeontologie udava velky 

 pocet takovych embryonalnych typu, ano znacna vetsina starych 

 zvifat vyznamenava se vlastnosti tou, ze ukazuje znaky, jez na 

 nasich tvorech jen v mladi se vyskytujf. Tak na pf. lilijice z prvo- 

 hor po cely svuj zivot zily v podobe, jakou po jistou dobu shle- 



