•îiotuni jsou právě tak zabarveny, pouze prohloubené partie jsou 

 světlejší, žlutavé, vyvýšené ipak tmavší, kaštanově hnědé. Zadek 

 je černohnědý. SpOiďni strana hlavy a pronota světle zelenohnědá, 

 ostatní píik teinné. Tykadla a niakadla černá, nohy zelenavě hnědé, 

 pouze stehna 'ku konci jsou černohnědá, právě tak jako holeině a 

 tarsy. Štěty černé. Přední křídla jsou x kostalním poli íialová, jinak 

 hnědá. Všechny žilky jsou bíle lemoivány, takže jest křídlo pěkně 

 síťováno touto barvou. Mimio to nese každé křídlo asi v druhé 

 třetině své délky bělavou, srpovitou slTvrj.u, k vrcholu křídla otevře- 

 nou, která sahá od ky£Lce Subkosty ku konci zadního Cubitu. Zaidní 

 křídla jsou v basální polovici rumělkově červená, kdežto okraj jest 

 černavč tialo^•ý, do modra přecházející. 



íikwa jest velká, plochá a dosti^ dlouhá. Oči jsou malé, ale 

 silně vyklenuté; očka^jsou též malá, sestavená v tupoúhlý trojúhel- 

 ník; vzájeiTMiá O'àJehlost zadních oček jest menší než vzdálenost 

 od vnitřního okraje oka, a/le větší než od předního očka (19 : 22 : 12), 

 Celní mozolky jsou velké, široce ívejčité. ploché, bližší očkům než 

 xnitřnímu okraji očí. M-linie nezřetelná. 



Pr on o tum je vpředu užší než zadní část hlavy, nazad ještě 

 zužeiié (65:50:59). Přední rohy jsou ostré; z<a,dní strana téměř 

 eliptičná. Střední linie jest, silná, široká, ale střední pole není ostře 

 ohianičeno. Zabírá^v prvé třetině asi osminu celé šířky a silně se 

 uazad i dopředu rozšiřuje. 



Křídla široká. Přední křídla s téničř ehptičným. zadní se 

 siioce parabolickým vrcholem. V poli ccstálním jsou řídké příčky, 

 v suDcostálním 4—6, nepraividelně rozestavené. Sector radii má dvě 

 větve. Cui nvd v před-ních křídlech tři. v zadních žádnou větev. 

 M2 znova roiZivětxená. Mezi všemi podélnýnU' žilkaini jsou četné 

 příčky 



Devátý abdomináhií článek u cť je dlouhý a nese na ^podu 

 velkou, téměř celou jeho šířku izabírajicí podplodní chlopeň, která 

 je okrouhle trojúhelníkovitě zakončena .. dosahuje sivou špicí až i 

 přes okraj X. článku (obr. 4. A.). Chlopeň je hustě ohrvena. Podřitní 

 chlopně jsou mohutné, silně ehitinisoivané. Při pohledu ze spodu jsou 

 přibližně trojúhlé, na vnějším okraji prolnnité. Na konci vybíhaijí 

 v tupou špici která je ohmU.a a namířená šikmo \ zliuru. ;Viz pohled 

 se strany obr. 4 C.) 



2:i 



