jiedosviJImjí nad .stíeci příssavck. Zadní .pár \ačkii neinčří ani y-^ 

 délky předního páru. 



Zvětší-li se značné poslední odstavec ttla (7. -i 8. abdomln. či.) 

 lepirve vynikne, že konečný lalok je značné delsi než u larev Lipo- 

 iieur. Při okraji zdobí jej niikroskoiVickč ostny, seřaděné ve 2, pi^i 

 krajích i ve 3 ncipravidelné voúy. Ni« 7. telnini odstafvci chybí 

 diápky. ale chitinovj' hrbolck se po nich zacho.val. Z něho prá\ě 

 vybíhají 2 dloube štětiny. (V\oh. 2., vpraxo nahoře.) 



Z postranních konců tělních odstavců \yrusiají kuželovité 

 dráipky, ukončené ohiiniovou ploškuu na tcineni jemně obrvenou. 

 Pomocí svalu muže zvíře dráipky částečně zatáhnouti. I pod drápky 

 nů ventrální straně odstavců děla Isou rozsety mikroskopické ostny. 



Z'vèitsenî'' konec tykadel larev Blepharocer liší se od téhož 

 w larev Liponeiir. Nese na konci dlouhou ;paipillu, porozšířejiou 

 krytku a 3 hmatové papillky. Krytky je \ !a'--tnč iirodioužeriá špička 

 tykadla. Larvy Liponeur mívají krytku soiva patrnou a 3 citové 

 papi]l)ky mnohem kratší. Zato mají tykadla opiřená. Mezi opíreníin' 

 sedí baňaté štěthiky. 



b) L a r v y i, mm d 1 o u li c /c X ü íi t h i \- i^Jecku a K rí a ž e- 

 va v Bulharsku mail vzhled zavalitc.iší j icdiiutli\é odstavce těla 

 širší než lari\\- .^ fmii dlouhé. Bcii\ a lèla na hfbetní straně je tinawší. 

 žlutohnědá místa ustupují šedohnědým. Na 1. odstavci těla objevuje 

 se nezřetelně, ale přece, skvrna polokruhová, knihově vystřižená. 

 Bočné zúžené konce odstaven jsou mnohem světlejší než dřík je- 

 jich. C>stat.ní zbarveni hřbetu jako u mladších larev. Tykadla jsou 

 u kořene i ipřed špičkou Černá. 



Příssavky na břiše zdají se býti menšími, poněvadž odstavce 

 vzrosiíly do šířky. Velikost příssaivck se \ šak svlékáním vahi^ 

 nemění. Svědčí o tom ipohltd na řadu larev razného .stáří. Příssíivky 

 všech jsou o rovném inruměru. U nejmladších lare\ měří průměr 

 příssavky ořeš ^íí. u starších (ř> mm) asi '■. , u dalších (6 mm) asi 

 Vň šířky odstavce, ale průměr jejich lest u v šech stejný. 



1. pár žaberních iváčkú největšich larev dosahuje svými konci 

 nad střed příisisavky. u mlaidiších Často ani ke středu. Tyto největší 

 larvy mají ve chvostku žaberním již 7 vláken. 



Za drápky směienn ke chvostku žábernítnu ize najíti při znač- 

 néim zjvětšení rudimenty hmatadel \ i^odobc chitinového hrbolku, 

 (vpatřeného chvostkcm štěthi. 



49 



