PŘÍSPĚVKY K METAMORFOSE NĚKTERÝCH 

 ČESKÝCH ANTHOMYIÍ. (DIPT.) 



Ant, Vimmer. 



Paregte (Phorbia; radicum L. má dospělou larvu 6 mm dlouhou, 

 bílou, prosvitavou a dozadu se rozšiřující. Přední stigmata, prstc- 

 vitě hclanná, vybíhají v 13 pupenů. Dorsální segmenty tracheí splynuly, 

 jako u všech muších strusek, ve 2 hlavní kn-.eny. Oba spojuje vpředu 

 i vzadu příčka (trachea anastom. transv. anter. a post.). Z hlavních 

 kmenu vybíhají lateralní segmenty, z nichž konec každého přirůstá 

 k počátku předcházejícího. Z těch odnožují trachée viscerální, vent- 

 rální a pleurální. 



Tak zvané antenny (obr. 1., a.) jsou krátké papilly, přisedající 

 ke knoflíkovitému základu. Palpi, prozatím tak nazvané, podobají se 

 jednočlenné bradavce obrysu okrouhlého (obr. 1., p.), kteráž má na 

 temeni dva mikroskopické, hmatové hrbolkj^ 



Pozoruje-li se drobnohledem zadní konec těla, pozná se, že je 

 mírně a šikmo jakoby uťatý. Tím vzniká políčko pro zadní stigmata, 

 kteráž se usadila v horní třetině políčka. Toto zdobí při pokraji 6 vý- 

 běžků (obr. 2.), z nichž prvé dva jsou jednoduché, ostatní pak 4 ve 

 dvě části rozeklané, takže lze napočítati 2 + 8 čípků okolo stigma- 

 tického políčka. Každý čípek končí hmatovou papillon; larva může 

 jej svaly dovnitř zatáhnouti. 



Na spodní straně těla vidíme, že každý článek mimo prvé tři je 

 opatřen pošinovacím hrbolkem (obr. 3., hr.). Z hrbolků vynikají 

 ostníčky, pomocí jichž se larva snadno opírá. Poslední článek těla 

 má obrubu z těchže deseti výběžků jako stigmatické políčko (obr 4.), 

 nad řití (ř) však sedí ještě 3 hrbolky; konečně zdola dobře je viděti 

 též po výběžku postranním na předposledním kroužku. 



Háčky (obr. 5. h.) na cephalothoracalním skeletu mění se dle stadia 

 larvy. Mladé larvy mají háčky jednoduché (obr. 5.), na háčcích II. 

 stadia vynikají zoubky (obr. 6.), kdežto háčky III. stadia jsou opět 

 bezzubé (obr. 7.), avšak proti háčkům I. stadia široké, u špičky za- 

 hnuté a dole porozšířené. Laloky, které nesou antenny a palpy, a 

 k nimž jsou háčky připojeny, mají na vnitřním koutě, vytvořeném 

 stykem laloků, rýhování, jež snad usměrňuje proud šťáv k ústům 

 (obr. 7. r.). 



Siinné žlázy (obr. 8.) jsou mohutné vaky z tkaniva buněčného, 

 které se povlovně, jak známo, mění ve vývody tím, že sekreční 

 buňky se zmenšují a nabývají tvaru epithelu hypodermálního. Tyto 

 buňky vylučují chitinovou intimu. Když se oba vývody spojí v je- 

 diný dlouhý slinovod, podobá se tento neobyčejně trachealní větvi 

 (obr. 8. si.), neboť má uvnitř chitinovou intinui a zevně peritoneum 

 s buňkami rozsetými. i 



