VZÁCNÍ KOVAŘICI. 



(DE ELATEIRIDIS RARIS.) 



Dr. Jaromír Pečirka. 



y^t čtenářů bude asi málokterým známo, že někteří u nás žijící ko- 

 \aříci patří ku největším vzácnostem nejen zvířeny evropské, nýbrž 

 veškeré říše brouci. O této čeledi zmiňuje se ve slovníku Jungmann, 

 že „kowářjk jest brauček, kťerý na záda položený wyskočenjm na 

 nohy se stawj," děti si s ním proto hrají, nechají je přidržením za- 

 dečku ,, kovat" a přece se netěší kovaříci žádné zvláštní oblibě sbě- 

 ratelů. Ovšem velká většina je jich černých a jsou si prvním vzhle- 

 dem velmi podobní; morfologické znaky jejich jsou však tak patrné, 

 že jest rozpoznávání středoevropských druhů, až na maličké rody 

 Adrastus a Hypnoidus, opravdu lehké. 



Biologicky jest to temný rod. O některých druzích se ví určitě, že 

 jsou býložraví, druh Athous rufus Deg. jsem nalezl pod korou boro- 

 vic, Athous villosus Geoffroy pod korou buku ve vlastním lůžku, ke 

 kterému vedla ze dřeva pně chodba velikosti dospělé larvy úměrná 

 a velká většina druhů se nalezne ve starých pařezech, chorých, dutých 

 stromech. Zajímavo je dále, že Athous rufus je tam, kde je také kra- 

 sec borový. Athous villosus b}I na témže buku s Dicerca berolinensis 

 Herbst, vůbec kde se vyvíjí kovaříci ve dřevě, jsou tam i jiní brouci, 

 hlavně tesaříci a krasci. Že se larvy kovaříků mezi sebou požírají, je 

 známo každému jich pěstiteli a jest velmi pravděpodobno, že larvy, 

 když přijdou ve dřevě na larvy jiných brouků, je stráví a možná, že 

 je v jich chodbách vyhledávají. Pěstoval jsem však larvy rodu Mela- 

 notus jen ve velkém trouchu olšovém po dva roky, bez jiné potravy 

 a vyvinuly se z nich velké exempláře brouci. Zajímavo bylo, že larvy 

 tyto v prvém roce pěstění zůstávaly týchž rozměrů a teprve posled- 

 ního roku před zakuklením nápadně vzrostly. 



V povšechném vyskytování kovaříků lze pozorovati dvě periody. 

 Převážná většina dospívá v zimě, snad již na podzim, a v lednu 

 i únoru lze již nalézti zejména na dně dutých stromů dozralé, již 

 tvrdé brouky, kteří na jaře, když půda i dřevo se prohřály, někdy 

 tedy již v březnu vylézají ku páření. Hlavní rojení je ovšem v druhé 

 polovici dubna, je-li teplo, a v květnu. Do druhé skupiny patří druhy, 

 jež dozrávají teprve na začátku léta a rojí se hlavně v červenci 

 a srpnu. Jsou to velké naše druhy, jako Athous rufus, Athous vil- 

 losus, Ludius ferrugineus, o nichž se též tvrdí, že vylézají z úkrytů 

 teprve večer, když se stmívá. Kovaříky nalézáme v dutých stromech, 

 jež vykuřujeme nebo vymetáme, též v jich trouchu (nezapomeňte 

 po prohlédnutí hoditi ho nazpět), na sáhovém dříví, na kmenech 



c^íisopis ("si. Společnosti l-'iilomolo-iické řís. .'î. - 28. XU. 1023. 



77 



