LYTTA VESICATORIA LIN. VAR. DIBAPHA 



REITT. 



Dr. Ant. Fleischer v Brně. 



Roku 1886 popsal Reittei" ve „Wiener entomolog. Zeitung" novou 

 varietu druhu Lytta vesicatoria pod jménem v. armeniaca; brouk 

 byl sbírán v Elisabetpolu v Kavkaze. Jelikož však jméno toto bylo 

 již u jiného druhu téhož rodu zadáno Faldermannem, přeměnil r. 

 1890 rovněž ve „Wien, entomolog. Zeitung" jméno a nazval novou 

 varietu ť. dibapha. V popisu praví, že brouk jest více hnědě zbar- 

 vený a že má v zadu na krovkách podélný hnědý pásek; hlava jest 

 větší a silnější tečkovaná, tykadla tlustší a jednotlivé články poněkud 

 kratší. — 



Tohoto brouka sbíral r. 1905 professor Dr. šulc u Elisabetgradu 

 v Ukrajině na šeříku (Syringa) ve velkém množství, více než 200 

 exemplářů, které až dosud uschovány byly v lihu. — V celém ma- 

 teriálu našel jsem však jen 30 exemplářů se žlutým neb žlutěhnědým 

 páskem bez kovového lesku. Pásek sahá někdy až do polovice krovek 

 a jest více méně široký, a někdy jen na špičku krovek omezený. 

 Často jsou páskovaná individua spářena s nepáskovanými, jsou to 

 ponejvíce samičky. Od zdejší základní formy liší se však forma ukra- 

 jinská větší a po stranách více vypouklou hlavou, kratšími a silněj- 

 šími tykadly, kratšími články jich a hlavně též barvou. Jsou vesměs 

 vice měďově zelené, někdy celé měďové, s hlavou médité zlatou, ze- 

 lenou neb modrou, aneb se štítem modrým neb zeleněmodrým, a sice 

 stejně jako páskované nebo bez pásku. Jest to tudíž zvláštní raca 

 ( subspecies ) a zbarvení žlutým podélným páskem jest jen nahodilá 

 aberrace. Takový žlutý pásek najdeme i u naší obyčejné formy, sbí- 

 ráme-li brouka v massách. U nás jsou však taková individua vzác- 

 nější; našel jsem u 100 normálních průměrně 4 páskované. V Dal- 

 matii jsou hojnější (Dobiaschi Heyd., vittata Bouli). 



Dlužno dle toho pojmenování kavkazské a ukrajinské rassy po- 

 yměniti, a sice : v. viridicuprea m. a. dibapha Reiít. 



La forme d'Ukraine Lytta vesicatoria var. dibapha Reitt. est une 

 race particulière qui diffère de la forme typique par la tête convexe 

 de côtés, par les antennes plus courtes et plus fortes et par la couleur 

 vert-cuivreux sombre. Quelques exemplaires ont une bandelette jaune, 

 derrière sur les élytres et sont déterminés comme forme typique : di- 

 bapha Reitter. Les exemplaires normaux de chez nous ont aussi une 

 telle bandelette mais plus rarement. Le non de la race d'Ukraine et 

 d« Caucase doit être changé de cette façon : 



V. viridicuprea m. a. dibapha Reitt. 



89 



