— 6 — 



segmenta prema ostalim abdominaluim segmentima i t. đ. Torakalni segmenti 

 naših primjeraka bili su modre boje. 1. i 2. abdominalni segment žućkasti, a 

 ostali ružičasti. Soštarić za svoje primjerke ne navodi ništa o obojenosti. 



('yclops firidis Jurine. 



Među ostalim nalazištima navodi Soštarić i Zagreb (Svabica 12. 3. 1885., 

 Lašćina 20. 3. 1885., Savica 16. 8. 1885.). Ja sam tu vrstu našao u maksimirskim 

 ribnjacima (R. III. i R. IV.), u nekadanjem savskom rukavu lijevo od karlovačke 

 pruge (30. 12. 1912.) i na drugim mjestima u zagrebačkoj okolini. 



Receptaculum seminis i peta noga kod naših primjeraka slaže se potpuno 

 sa Sohmeilovim^" opisom i njegovim slikama. I ostali navodi u Schmeilovu 

 opisu, izuzev dužinu prvih antena i rašljica, pristaju i našim oblicima. Po 

 Schmeilu su rašljice često dvaput, triput, pače gotovo i četiri puta tako duge, 

 kao posljednji abdominalni segment. Po C. van Douwe-u^* su rašljice kod nje- 

 mačkih oblika triput, a često i četiri puta tako duge, kao posljednji abdo- 

 minalni segment. Kod naših primjeraka iz okoline Zagreba bile su rašljice samo 

 dva puta tako duge, kao posljednji abdominalni segment. Isto bilježi Soštarić-^ 

 za svoje oblike iz Zagreba i Varaždina. Prve antene dosežu po Soštariću jedva 

 preko prvoga torakalnoga segmenta; Schmeil pak kaže za prve antene ovo: „sie 

 reichen zuriickgebogeu meist nur bis an den Hinterrand des ersten Cephalo- 

 thoraxsegments".^ Našim primjercima pristaje sasvim prikaz Šoštarićev. Recepta- 

 culum seminis Soštarić nije opisao. Perasti privjesak na prvom i^ na drugom 

 članku rudimentarne noge naziva Schmeil „befiedertes Haar", a Soštarić zove 

 te tvorbe „čekinjama". Inače je opis Šoštarićev za tu vrstu točan i podudara se 

 na mnogim mjestima posve sa Schmeilovim opisom. 



Dodati ćemo još, da je Soštarić doduše držao Clausovu vrstu ('. gigas va- 

 rijetetom vrste C. viridis Jurine, i to poradi Clausova navoda, da mu je rudi- 

 mentarna noga od posljednje vrste „vitkija", pa da počinje s uskom osnovkom 

 a onda i poradi veličine te vrste. No Soštarić u opisu vrste C. vindis Jurine 

 kaže o tome ujedno doslovce : „Amo valja nam uvrstiti svakako i Clausovu 

 vrstu, koju je on opisao kao novu, i to C. gigas, a moraš se čuditi Clausu, što 

 je uz C. viridis Jur. mogao postaviti novu vrstu, koja sasvim odgovara 

 Jurin e-o vo j." U konačnom pregledu opisanih vrsta nije varijetet C. gigcis 

 (str. 213— 214) '2 ni naveden. 



Cgclops Ji'iithriatus Fischer. 



Soštarić je tu vrstu opisao pod imenom „Cgclops crassicornis Miiller." Od 

 nalazišta navodi Soštarić mlaku, koju čini izvor na Sljemenu uz turističku kuću. 

 (Našao A. Langhoffer 11. 9. 1885.). Ja sam tu vrstu našao u okolini Zagreba u 

 maksimirskom ribnjaku (R. L). Naši se primjerci slažu sa Schmeilovim'" opisom 

 i s njegovim slikama. I Soštarićev^^ je opis dosta točan. Tijelo nije ipak stis- 

 nuto sa strana, kako stoji u Soštarićevu opisu, nego je stisnuto u dorsoventral- 

 nom smjeru. 



Cgclops phahratus Koch. 



V 



Među ostalim nalazištima spominje Soštarić Zagreb (Savica 16. 8. 1885.). 

 Ja sam tu vrstu našao u maksimirskom ribnjaku (R. I). S mojim se primjer- 

 cima slaže Schmeilov^*' opis. Na posljednjim trima člancima prvih antena nisam 

 zamjećivao „nazubljeno rebro", kako to navodi Soštarić^^ za svoje primjerke. 



Soštarić bilježi, da se ova vrsta lako razlikuje od ostalih „jer i oblikom i 

 gibanjem naliči sasvim na rod Canthocampfiis" . Koliko C. pjhaleratus i svojim 

 gibanjem naliči na rod Caiiihocamptus, istaknuo je već SchmeiP", analizirajući 

 sličnu Clausovu tvrdnju. 



