— 11 — 



onako, kao kod Schmeilovih oblika. Na drugom članku spoljašnje grane nasuprot 

 inserciji trećega članka spoljašnje grane na petoj ženkinoj nozi nemaju primjerci 

 koje sam ja našao u botaničkom vrtu jednostavan neodijeljeni kutikularni produ- 

 žak, nego su snabdjeveni redovno izraslinom, koja vrlo naliči pokretnom hitinskom 

 šiljčiću („bewegliche Chitinstiftchen") kao što je onaj kod Schmeilovih oblika iz 

 okoline Halle-a. Bodlja na spoljašnjem rubu drugoga članka spoljašnje grane na 

 petoj nozi mužjakovoj kod mojih oblika nije zglobljena s ovim člankom, kao što 

 nije zglobljena ni kod njemačkih po Sohmeilu opisanih oblika. Svih tih ovdje 

 istaknutih obilježja nema po Steueru na gradačkim i ugarskim oblicima, premda 

 ih Schmeil smatra za tu vrstu veoma karakterističnima. Naši se oblici razlikuju 

 od Schmeilovih po nekim manje bitnim obilježjima i po boji. Unutarnja bodlja 

 trećega članka spoljašnje grane pete ženkine noge nije trepavasta, dočim je kod 

 Schmeilovih oblika trepavasta. Na početku redova dlačica na kukastom produšku 

 drugog članka nalaze se još po tri rnalena zubića. 



Na mužjakovoj petoj nozi ima također razlika. Dlakavi jastučić lijevoga 

 drugog članka spoljašnje grane veći je, nego kod Schmeilovih oblika, a dlačice 

 prelaze i na sam članak. Krajni je čaponjak („die Endklaue") s jedne strane 

 pilasto nazubljen, što se opaža i kod manjega povećanja. Zupci su gotovo onako 

 jaki, kako ih crta Daday kod ugarskih primjeraka. .Tajna mješina kod mojih 

 primjeraka sadržava velik broj jaja. Poppe je kod svojih oblika našao po 37 

 jaja u jajnoj mješini, a naši oblici imadu još veći broj jaja. U jednom je slu- 

 čaju bilo u toj jajnoj mješini 78 jaja. Dominantna je boja naših primjeraka 

 narančasto-crvena. Toj se boji pridružuje u manjoj ili većoj mjeri modra boja 

 osobito po hrptu i na rubovima članaka. Veličina : Q l'DS mm, (^ : 1'5 mm. 



Diaphanosoma hrarhyurum Lićvin. 



Po Carevim istraživanjima"^ (i ^) poznata je ova vrsta iz mnogih jezera u 

 našoj domovini. U zagrebačkoj okolini nije još bila nađena; ja sam je našao 

 u ljetnom planktonu po ribnjacima u znatnijoj množini. 



Daphnia hmgisplna f. tijpica 0. F. Miillcr. 



U hrvatskoj mikrofauni nije dosada ta vrsta bila poznata, ja sam je našao 

 u maksimirskim ribnjacima i u Podsusedu u dosta dubokoj bari s desne strane 

 samoborske pruge (nedaleko od stanice). 



SrapJioIeberis murronata O. F. Miiller. 



Soštarić je taj oblik našao kraj Varaždina (Ledina 24. 7. 188.5.) i kraj Za- 

 greba (maksimirski ribnjak 11. 8. 1885.). Po Carevim istraživanjima poznat je 

 taj oblik osim toga iz različnih jezera i iz Bedekovčine (mrtvi rukav Krapine); 

 ja sam ga našao u maksimirskom ribnjaku (R. I.). Soštarić"''^ je zabilježio, da 

 varijetet, koji imade na čelu nastavak (var. cornuta), dolazi samo u Ledini, dočim 

 nijedan od onih njegovih primjeraka, što ih je našao u maksimirskom ribnjaku, 

 nije imao rožnoga nastavka na glavi. Kasnijim istraživanjima ustanovljeno je, 

 da je var. cornuta Schoedler (s rogom na glavi) samo individualna osebina, kojom 

 se odlikuju stanoviti individui od glavne forme; ta je osobina isto tako česta, kao 

 što i glavna forma. Naši primjerci iz maksimirskoga ribnjaka imadu rog na glavi. 



Slmocephaliis vetulus 0. F. Miiller. 



Soštarić^' konstatira za tu vrstu, da je nije mogao naći u zagrebačkoj oko- 

 lini, premda drži, da će je i tu biti. Car je doista našao tu vrstu i u okolini 

 Zagreba (staro vojničko vježbalište .3. 6.^ 1899.). Na istome mjestu našao je Car 

 i Simocephalus expmosus Koch, koji je Šoštariću bio poznat iz Zagreba (Švabica 

 i Ribnjak, ožujak 1885.). Kasnije je i Car često našao S. e.iphiosus još u maksi- 

 mirskom ribnjaku, dok sam ja u maksimirskim ribnjacima, u rukavu Save i na 

 drugim nekim mjestima, našao dosada samo S. vetulus. 



