— 26 — 



lice dobiva taj ribnjak i po tome, što sam jedino u njemu od svih maksimirskih 

 ribnjaka našao vrste Daphnid pulex i C. bisetorm, dakle dva oblika, koja sam 

 inače uašaij samo u barama u okolini Zagreba. 



U planktonu prvoga i drugoga ribnjaka iz površnih slojeva vode dolaze i 

 takvi oblici, koji živu na dnu vode ili u obalnom muljevitom području, a to su 

 vrste : lUocri/pfus agilh i (^'anthoraniptus minutus i to prva vrsta u ovećoj mno- 

 žini. U trećem ribnjaku dolazi u ovećoj množini Lei/digia Leijdigii, koja se 

 inače nalazi na dnu muljevitih voda, i to pojedince. U biologijskom pogledu 

 još je zanimljivija prisutnost Hydre (H. fusca) u planktonu iz četvrtog rib- 

 njaka TR. IV.j. Taj je pokušaj izvađen dne 23. 12. 1912. iz dubljine od O'O — 0'3 mm 

 ispod leda, koji je trebalo prosijecati na mjestu, gdje je taj ribnjak dubok 

 5 — 6 m. U planktonu od 40 litara zagrabljene vode bilo je 10 primjeraka od te 

 vrste. Nekoji od tih primjeraka imali su po jedan, a drugi i po dva dobro raz- 

 vijena pupa. 



„Planktonične'^ Hydre našao je prvi Scourfield. a poslije njega u jed- 

 nom norveškom malenom jezeru u znatnijoj množini Huitf eld-Kaas.*'' 



U svim našim pokušajima iz samih ribnjaka u Maksimiru upada u oči, da 

 nema vrsta Diaptomida. 



Soštarić je našao u jednom od maksimirskih ribnjaka (R. I.V) jednu 

 vrstu u ožujku god. 1885. i opisao je pod imenom Diaptomus coeruleus Mliller. 

 Istu je vrstu našao Soštarić u to vrijeme još na Lašćini i uz karlovačku že- 

 ljeznicu (desno), a kasnije kod „Švabice" u okolini Zagreba (20. 8. 1885.) pa u 

 okolini Varaždina (29. 6. 1885.). 



Popisujući nalazišta u Austro-ugarskoj monarkiji za vrstu Diaptomus coeru- 

 leus Fischer. bilježi Steuer i ta Šoštarićeva nalazišta iz okoline Zagreba i 

 Varaždina, ali kasnije nalazi, da se tu radi o vrsti D. laciniatus Lilljeb. a ne o 

 vrsti D. coeruleus {= vulgaHs). Šoštarićevo nalazište ,,iŠvabica'^, datirano sa 

 20. 8. 1885.. izlučuje Car kasnije, pa Soštarićeve oblike iz toga nalazišta navodi 

 pod imenom D/apfonius vulgaris var. scufarieusis 0. Schmeil. 



Prema tome dolaze u okolini Zagreba miješane tipične cirkumediterane 

 vrste ("D. lilljehorgi), s istoka useljene (D. zachariasi) balkanske (D. vulgaris var. 

 scutariensis) i boreoalpine fD. laciniatus) vrste Diaptomida. Po H o 1 d- 

 hausu- međutim ta posljednja boreoalpina vrsta ne bi dolazila ni u okolini 

 Zasfreba ni u okolini Varaždina. 



Dodatak. 



Kad je ova rasprava bila već gotova i predana Jugoslavenskoj akademiji, 

 našao sam u okolini Zagreba u razdoblju od 28. 3. do 1. 6. 1913. još ove vrste: 

 Cgclops fuscus Jurine. Graptoleheris testmlinaria Fischer, Moina macrocopa Straus 

 i JJiaptoiuus vulgaris Schmeil var. intermedia Steuer. Od tih vrsta poznat je već 

 otprije iz okoline Zagreba samo C fuscus. Vrste Moina macrocopa Straus i Diap- 

 tomus vulgaris Schmeil var. intermedia Steuer. nijesu dosada u mikrofauni naše 

 domovine bile poznate. 



Hijalina je lamela 17-tog članka prvih antena na mojim primjercima vrste 

 C. fuscus iz okoline Zagreba u jednoj polovini duboko narezuckana, a u drugoj 

 (krajnoj) polovini fino nazubljena; 8.. 9.. 10.. 12., 13. i 14. članak tih antena 

 nosi svagda fna gornjem spojnom rul)u) po jedan red zubića. Na nijednom od 

 tih članaka ne tvore ti redovi „vijenca" od zubića, budući da ne sižu ni preko 

 cijele širine članka, kad se gleda samo s jedne strane. Nekoji od tih članaka 

 imadu u redu po 10 — 11 zubića. a četrnaesti članak imade ih manje. Same prve 

 antene dosižu, kada se priljube k tijelu, gotovo donji rub glavopršnjaka. Po svim 

 tim obilježjima slažu se moji primjerci dobro s njemačkima, koje opisuje Schmeil. 

 Šoštarićev opis ispao je ponešto nepotpun i netočan. 



Vrstu Moina macrocopa Straus, našao sam u Kustošiji u bari „Izvor" kraj 

 samoborske pruge 24. 5. 1913. u velikoj množini. 



