.38 



;^cciivflf ;»wr^( 



oiacc^. 



%i}\iz«rX-Y''^\t% 



s*- 



-»^ 



podno koje danas teče Lokvarka. jer se veoma jasno razabira šum vode pod- 

 zemnice. Ostali dio vode prolazio je dalje, pa se gubio konačnom pukotinom na 

 kraju kapelice. Cijela se pećina nalazi u vapnencima debelih slojeva srednjega 

 trijasa, a ti sačinjavaju jedno krilo one plitke antiklinale, koja je uvjetovala 

 lokvarsko polje. Brazdenje tih vapnenaca ima smjer WSW — ONO. Pećinu je 

 prvi otkrio lokvarski trgovac Bolf. prigodom razbijanja kamenja. 



3. Pećina Bukovac. Ta se pećina nalazi na južnoj strani mjesta Lokve, 

 to j. na sjevernom podnožju gorske kose Slavica fll20 mj, iznad ceste, što vodi 

 u Fužine, a u neposrednoj blizini »S'0-otvora sljemenskoga tunela. Velik i širok 

 ulaz (vidi tablu IH., sliku 2.) okrenut je prema sjeveru, a početni hodnik dug 

 51"5 m u obliku tunela ide smjerom SSW. Širina toga hodnika iznosi 47 m, a 

 tolika je i visina. Xa kraju hodnika, kod zadnjih 9 m, zakreće hodnik prema 

 SW, pa se onda širi u popriječnu dvoranu dugu 26'4 m a široku 4 — 6 m (vidi 

 sliku 3,). Visina dvorane varijira od 3 m do 48 m, a otprilike u sredini svoda 

 nalazi se do 8 m visoki dimnjak, koji zakreće prema S^ te se ujedno jako su- 

 žuje. Na jugoistočnom dijelu lijevoga krila dvorane ima jedan oveći stalagmit, 



oko kojega vodi veoma niski 2 — 3 m široki 

 hodnik; taj se konačno tako sužuje, da je 

 samo potrbuške moguće zaci u jednu veoma 

 malu prostoriju, u kojoj ima dosta vode 

 uakapnice. Iz te prostorije vodi jedno koso 

 veoma usko okno u glavni hodnik pećine. 

 Hodnik pećine nema nikakovih siga, a u 

 dvorani nema spomena vrednijim tvorevi- 

 nama vapnenoga mačka. Izuzevši pomenuti 

 stalagmit i neke sige po stijenama u skraj- 

 nom kutu lijevoga krila dvorane, pak jedan 

 stalagmit na rubu hodnika i dvorane, nema 

 cijela pećina nikakovih drugih uresa. Raz- 

 log, da ova pećina ima tako malo siga, sva- 

 kako je taj, što je pećina dosta kratka, a 

 otvor razmjerno velik, pa je zato isparivanje 

 bilo prenaglo. Dalji je razlog taj, što se 

 pećina nalazi dosta visoko u brijegu, tako, 

 da je svod pećine i gornja partija kamenja 

 uslijed toga razmjerno tanka; pećina dakle 

 nije imala dovoljno vode nakapnice, koja bi 

 protječući imala dovoljno vremena otopiti 

 što više ugljiko-kisela vapna, i onda ga u 

 pećini taložiti u obliku siga. Napokon iz- 

 gleda po sastavu tvorevina na podu spilje, 

 kao da je pećina prošla više suhih i mokrih perioda u tijeku svoga razvoja. Da 

 je u svoje vrijeme kroz pećinu prolazio riječni vodotok, i to prema dolini Lo- 

 kvarke, jasno se razabira već iz samoga položaja i iz oblika pećine, a napose se 

 to dobro razabira iz tvorevina na podu pećine. Prema opažanjima dra. T. K or- 

 mo sa", koji je g. 1911. spilju prekopao i pretražio, a i prema mojima mjere- 

 njima, nalazimo u podu pećine ovaj profil : 



1. najgornji 5 — 15 cm debeo sloj spiljske ilovine. 



2. ispod toga 15 — 30 cm debeo sloj sedre, i to u dvorani. 



3. „ „ 30 — 40 cm debeo sloj smeđe veoma vlažne ilovine. 



4. „ „ 60 — 90 cm debeo sloj crveno-smeđa suha pjeska. 



5. „ „ 30—60 cm debeo sloj žućkastoga kremenoga pijeska. 



U tom profilu osobito je važan treći sloj. t. j. smeđa veoma vlažna ilovina. 

 U tome sloju našao je dr. Kormos ostataka Ursus spelaeusa R., Ursus arctosa 

 L., Leopardus pardusa L., a što je najvažnije. 



ih4- 



'0 



I?Hj<lvvf.> 



^9 io H* 5» ^ *■ 



81ika 



i što je dokaz, da je u tu pećinu 



1 Dr. T. Kormos: Die ersten Spuren des Urinenschen im kroatischen Karstgebiete str. 

 103. (Foldtani Kozlonv. XL. kot. 1912.). 



