— 45 — 



<T' 



iVvnA' ^rOiiil 



JI 



Sige gornjega dijela pećine isticale su se svojom bjeloeom, no kasnije tektonske 

 prilike — razmicanja slojeva — prouzrokovale su pukotine u svodu pećine, kroz 

 koje je pridolazila namuljena voda nakapnica, pa je sige posve prevukla navla- 

 kom zamuljene žućkasto-smeđe sedre. Na pobočnim stijenama, osobito na desnoj 

 strani, ističu se prekrasni bazeni sačinjeni od vapnena mačka; ispunjeni su 

 vodom nakapnicom. Dno pećine posve je čisto i isprano, jer za vrijeme jačih 

 oborina prolazi pećinom veća masa vode, koja poradi priličnog pada brzo teče, 

 pa nosi sa sobom sve s poda pećine. Mlake, što smo ih gore spomenuli, zaostatak 

 su tih voda, a zadržale su se u podzemnim vrtačama, koje su ispunjene debelom 

 naslagom spiljske ilovine ; ta pak priječi poniranje vode kroz dno vrtače. Oso- 

 bito se odlikuju neke partije u podu pećine, koje su prekrite krasnim tvorevi- 

 nama vapnena mačka u obliku malih bazena, ispunjenih vodom nakapnicom a 

 dijelom i vodom iza oborina. Xa koncu ću spomenuti, da je nepristupačni ulaz 

 (si. 9., B.) djelomično zazidan, pa ljudi iz okoliša pripovijedaju, da se tamo puk 

 skrivao za vrijeme turskih napadaja. Tragova nekadašnjeg zida ima i na onom 

 pristupačnijem ulazu. Temperatura zraka pećine i vode iznosi 10" C. 



3. Pećina Vražić. Ta se pećina nalazi uz desnu obalu rijeke Korane, te je 

 od koranskoga mosta (kod Barilovića) udaljena kojih 150 m. Velik ulaz (vidi 

 tablu VII., sliku 2.j, visok do 6 m. a širok 520 m, vodi nas u nutarnjost pe- 

 ćine do 50 m duge. Dvorana u toj pe- 

 ćini uopće nema, nego se pećinasti hodnik 

 tu i tamo nešto jače raširio, tako da je 

 po prilici u sredini pećine najširi 7'2 m. 

 a na nekim mjestima opet posve uzak. 

 kao n. pr. na kraju pećine, gdje hodnici 

 imadu jedva 2'4 m širine. I u visini jako 

 varijira. tako da je najveća visina 11 m. 

 a najmanja visina om (slika 10. ,i. Pe- 

 ćina stoji kojih 8 m nad obalom Korane, 

 odmah u početku naglo se spušta, onda 

 se opet uzdiže u visinu ulaza, a zatim se 

 spušta posve do nivoa Korane. Smjer 

 pećine vezan je na smjer glavne puko- 

 tine, koja teče od NIV — SO^ gotovo oko- 

 mito na smjer brazdenja trijadičkih vap- 

 nenaca, u kojima se pećina nalazi. Uz 

 tu glavnu pukotinu imamo još dvije 

 pukotine, koje prvu sijeku pod kutom 

 od 30", a koje su bile razlog za rašljasto razdijeljenje konačnoga hodnika. Ne- 

 daleko ulaza nalazimo na desnoj strani pećine pobočni hodnik 1"5 m visok a 

 1 m širok, koji u obliku potpuna luka pravi zavoj, a onda se opet spušta u glavni 

 hodnik pećine (vidi sliku 10.). U pećini nema nikakovih spiljskih uresa, jer 

 poradi velike vlage i preslabe ventilacije ne može doći do tvorbe siga, pa zato 

 cijela pećina ima tek tu i tamo po koji mali stalagmit ili stalaktit. No zato je 

 veoma zanimljiv drugi jedan nalaz, kojega sam prvi puta našao u ovoj pećini. 



Na lijevoj strani već prema svršetku pećine, našao sam upravo prekrasnih 

 škrapa, i to tako dobro razvijenih, da se mogu takmiti s onima na površini. Na 

 pločastom trijadičkom vapnencu, koji je nagnut pod kutom od 42", urezala je 

 voda nakapnica, — koja teče preko stijene pećine — postepeno niz paralelnih 

 udubina u obliku brazda, koje su duboke 2 — 2'5 cm a široke 3 — 4*5 cm. Da su 

 te brazde baš tu nastale, razlog je taj, što ovdje voda nakapnica najjače kaplje, 

 i što je ploča veoma sgodno nagnuta. Na tim se brazdama jasno vidi, kako je 

 voda nakapnica, koja je uslijed toga, što teče preko stijene pećine, izgubila do- 

 tično staložila sadru na stijenama, postala opet nezasićena, pa zato izjeda kamenu 

 ploču i otiče dalje, ostavljajući za sobom vidljiv trag svoga djelovanja, to j. 

 podzemne škrape. Na podu hodnika, duž njegove protege, nalazimo sloj spiljske 

 ilovine u debljini od 30 — 75 cm, koja je posve svježa, veoma vlažna i bez ika- 

 kovih životinjskih ili čovječjih ostataka. 





Sliku lU. 



