— 47 — 



vrela. U prvoj dvorani kaplje vođa nakapnica tek na nekoliko mjesta, pa zato 

 ta dvorana i nema ljepših sigastih uresa. Iz te dvorane uzdižemo se kamenom 

 48 m visokom stepenicom u drugu mnogo manju dvoranu. Ta 7'5 m duga a 

 3-6 m široka i 4*5 m visoka dvorana pravi je biser pećine, a ujedno i najstariji 

 njezin dio. Stijene dvorane pune su debeloga sloja siga u najljepšim oblicima, 

 od kojih se osobito ističe oveća zavjesa u sjevernom kutu dvorane (vidi tablu 

 VIII. sliku 2.). Cijelu sliku poljepšava krasno jezerce azurno-modre boje, koje 

 se uleglo u podu dvorane (vidi tablu VIII. sliku 2.). Jezero zaprema cijeli 

 pod dvorane, tek je na zapadnom kraju toliko prostora, da se može okolo njega 

 obilaziti. Jezero ima svoj postanak u podzemnoj vrtači, koja je nastala u podu 

 dvorane, i koja se tek mnogo kasnije napunila vodom. Obilno pridolaženje vode 

 nakapnice u ovoj dvorani uz veoma povoljnu ventilaciju, stvorilo je one sige i 

 konačno oblijepilo i nastalu vrtaču vapnenim mačkom. Dalje dotjecanje vode 

 nakapnice stvorilo je postepeno 3"6 m duboko jezero. 



Da je tomu tako. možemo se uvjeriti, ako gledamo kroz bistru vodu u je- 

 zero ; uzato imamo uz rub vrtače u jezeru dva oveća stalagmita. od kojih jedan 

 strši kojih 8 cm iznad površine vode. 9^ 



Da je ta voda u jezeru voda nakapnica, ^^. Hg^ui/o \ v «i 



vidi se odatle, što ona ne mijenja svoje ^ ^ ' ^ * \ * 



razine, što je uvijek čista i bistra, te što 5 



je teka i mirisa po sumporovodiku. Narod 

 u okolišu kaže. da je to voda ljekovita, 

 pa je kao takovu nose na daleko po 

 cijelom onom kraju. To je i razlog, što 

 je ta prekrasna dvorana posve začađena, 

 a tek tu i tamo može se naći čist ko- 

 madić sige, bijele poput alabastra. Tem- 

 peratura je zraka u pećini 13^ C, dok 

 je temperatura vode irS** C. 



5. Pećina Lipa. Ispod sela Frotulipa Xrt^j*»vt.yw»i 

 na lijevoj strani rijeke Dobre, kojih _^ 



600 m od mlina sela Protulipa niz Dobru. <>- 55*-. ^ 



dolazimo do mjesta, gdje su gromadasti , 



kredni vapnenci stvorili pravu razvalinu , , , '^** " , ] 



kamenih balvana. Među tim ruševinama # s «• k '• •• 



nalazi se jedna prilično uska jama. koja Slik-i 11 



vodi u pećinu Lipa (vidi tablu IX. 



sliku 1.). Pećina je veoma zanimljiva, jer zapravo imamo ovdje posao s dvije 



pećine dotično s pećinastim hodnicima. 



Jedan gornji hodnik posve je suh, a jedan donji hodnik ima riječni vodotok 

 vode podzemnice. Prije no što uđemo bilo u koji hodnik, dolazimo u zajedničko 

 predvorje, koje je široko lim a dugo 4-5 m ; na nekim je mjestima do 6m 

 visoko, no prema izlazu spušta se na 1-2 m. Iz toga predvorja uspinjemo se u 

 suhi dio pećine 2'6 m visokom stepenicom, obilazeći kod toga vrtaču, koja vodi 

 u pećinasti hodnik riječnoga vodotoka. Suhi dio pećine veoma je nizak spiljski 

 hodnik duž jedne pukotine, koja teče smjerom SO — XW (vidi sliku 12. j. 

 Hodnik je veoma uzak i nizak, tako da se mjestimice spušta na 58 cm visine, 

 dosežući najveću visinu 2'8 m u početku. Konačno se hodnik svršava tako usko. 

 da je uopće nemoguće slijediti dalje koliko nastavak hodnika, toliko i smjer 

 pukotina. Od toflja najužega mjesta do vrtače u blizini predvorja, iznosi duljina 

 hodnika tek 47 m. Hodnik je u svojem gornjem dijelu urešen sa nešto siga, dok 

 u donjem dijelu siga nema. Dno hodnika dotično pod u gornjem dijelu kamenit 

 je i prevučen tankom prevlakom vapnena mačka, dok u donjem dijelu ima sloj 

 ilovine, debeo 20 — 30 cm. Ilovina je naplavljena na tom kraju od voda, koje za 

 vrijeme jačih oborina prolaze pukotinom iz gornjega dijela hodnika, a slijevaju 

 se u vrtaču, dotično u vodotok podzemnice. Osim kore od vapnena mačka ima 

 u gornjem dijelu hodnika i nekoliko čovječjih kosti, i to iz novijega vremena, 

 jer nijesu još niti najtanjom prevlakom sige prevučene. Odmah u početku hod- 



