— 2 — 



neposredno su vezane na smjer samih jezera i to poglavito na jedan dio donjih 

 jezera, dakle na okoliš Kaluđcrovca, Novakovićeva broda, pa gornjega tijeka 

 rijeke Korane. Sveza tih jezera s pećinama ima svoj temelj u genezi Plitvičkih 

 jezera ; da protumačimo pojavu pećina u tome okolišu, bit će nužno, da promo- 

 trimo najprije način postanka Plitvičkih jezera, a onda s tim u svezi i one fak- 

 tore, koji su uvjetovali postanak pećina okoliša Plitvičkoga. 



Plitvička su se jezera uvalila u kut, što ga čine među sobom Lička Plje- 

 šivica i Mala Kapela, pa su zauzela meridionalni smjer. Taj je smjer jezera 

 važan faktor kod njihova postanka, osobito ako uzmemo u obzir smjer gorske 

 osi Male Kapele i Ličke Plješivice. Smjer gorske osi Male Kapele gotovo je 

 posve točno XW-SO, dok je -smjer Ličke Plješivice NWN-SOS ; taj se dakle ot- 

 klanja za stanovit kut od pređašujega smjera. Brazdenje slojeva jednoga i dru- 

 goga gorskoga niza ima u glavnome smjer WNW-OSO uz neke neznatne otklone 

 i različni kut naklona, dakle u glavnom velebitsko ili dinarsko brazdenje. Za 

 vrijeme dizanja velebitske i ličke gorske ploče valjada je sila, koja je djelo- 

 vala kod boranja našega jugo-zapadnoga visočja i pritiskivala na Ličku Plješi- 

 vicu, djelovala u smjeru prema sjevero zapadu, dakle prema Maloj Kapeli. Bu- 

 dući da je trupina Male Kapele sastavljena od otpornijega kamenja negoli Plje- 

 šivica, bila je prirodna posljedica, da se ova ocijepila od zajedničke sveze 

 s Malom Kapelom, pa se otklonila nešto prema sjeveru. Posve je jasno, da je 

 na mjestu otklona nastala ogromna pukotina, koja se i danas jasno očituje u 

 u smjeru N-S, dakle u smjeru početnoga korita Korane, donjih i gornjih jezera, 

 ispod Paljevine, Maloga Javornika i Homoljca, a onda dalje prema jugu sve do 

 Bunića, dakle gotovo dijagonalno na smjer gorske osi Male Kapele i Ličke 

 Plješivice. Postankom te pukotine stvoren je prvi početak za postanak Plitvi- 

 čkih jezera, a današnje je stanje tih jezera produkt djelovanja — uza pomenutu 

 pukotinu — erozione i korozione snage voda iz potoka Crne i Bijele Rijeke i 

 ostalih manjih pritoka. Uza te pomenute faktore važan je još jedan za postanak 

 jezera, a to je stratigrafija onoga okoliša. Uzmemo li u. obzir stratigrafijske ele- 

 mente okoliša Plitvičkih jezera, vidimo, da su sastavljeni od uključivo gornjo- 

 krednih elemenata, naime od čistih rudističnih vapnenaca debelih 

 slojeva, zatim od dolomitičnih vapnenaca i dolomita. Smjer tih naslaga 

 u glavnom je : WNW-OSO prema SW pod različnim kutom, no ima i u braz- 

 denju znatnijih otklona, pače posve obrnutoga smjera, t. j. ONO-WSW. Značajno 

 je, da ti kredni vapnenci i dolomiti dolaze u izmjeničnom položaju, a to je i 

 opet veoma važno za postanak pojedinih jezerskih pladnjeva. Prema razmatra- 

 njima i podacima, što sam ih dobio od F. Ko eha, a i iz onoga, što je ovdje bilo 

 rečeno, možemo postanak jezera ukratko ovako protumačiti. Budisti čni i dolo- 

 mitični vapnenci onoga kraja silno su raspucani i istrošeni poradi prije već po- 

 menutih tektonskih učinaka. Erozijom potoka Bijele i Crne Eijeke taj se ma- 

 terijal postepeno još više razrahljivao, tako da su ga konačno odnosile vode po- 

 menutih potoka. Jedar rudistični vapnenac, koji je isprekrižan različnim većim i 

 manjim pukotinama, lakše se trošio i postepeno ispirao, poradi česa su nastale 

 manje više okomite stijene ili stepenice ; naprotiv je dolomit kao elastičniji 

 kamen, koji se poradi svoje strukture nije onako trošio i stvarao onakove oblike, 

 kao rudistični vapnenac, zaostao u obliku brana (zaustava) i stvorio podlogu za 

 postanak jezerskih pladnjeva (si. 1.). Uzato je redovno dolomit, kad dolazi za- 

 jedno s vapnencem, prema ovomu nepropustan sloj (bar relativno), pa zato, ako 

 ne svagda a ono veoma često, nalazimo u predjelu dolomita različnih vrela. 

 Posve slični odnosi vladaju i ovdje. Budući da vapnenac i dolomit dolaze u 

 izmjeničnom položaju, stvaraju se, kako rekosmo, na mjestima gdje je vapnenac 

 ispran, jezerske stepenice, dok su mjesta slapova dotično brane kao i jezerski 

 pladnjevi izgrađeni od dolomita, koji kao elastičniji nije bio od vode abradiran, 

 nego je u obliku brana zaostao iznad niveau-a abradirane površine vapnenca. To 

 je bio uzrok, da se voda rušila u obliku slapova iz jednoga jezera u drugo. 

 Shematični profil, položen preko jednoga dijela Plitvičkih jezera (si. 1.), jasno 

 nara prikazuje gore pomenute navode, koji se kod svih gornjih i donjih jezera 

 ponavljaju u tom obliku. U kasnijoj geološkoj dobi došlo je do izlučivanja sedre 

 (vapnena mačka; Kalktuft') u većoj mjeri; tako je sedra učinila slapove čudno- 

 vatijima, stvorila brane još višima i izgradila ne samo obale jezera, nego je ob- 



