stanku jezerskih pladnjeva na mjestu ležišta sadre. budući da duž jugo-zapadne 

 hrvatske visočine sadra nikada ne dolazi u kredi (kako smo naime vidjeli, pli- 

 tvički je okoliš izgrađen od krednih tvorevina), nego redovno u permu ili u 

 najdoujem trijasu (Srb, Martinbrod, Neteka, Suvaja i t. d.j. 



Iz cijeloga toga tumačenja dobivamo sliku, kao da je autor one svijetlo- 

 sive g. kredne dolomite držao za sadru. jer inače je neshvatljivo, kako je 

 mogao postaviti takovu hipotezu, kad u cijelom plitvičkom okolišu nema ni 

 traga kakovoj sadri, koja u ostalom, kako kaže prof. Gorjanović^, „nije ni 

 najmanje potrebna kod tumačenja postanka rečenih jezera". Čudnovato je naime, 

 da bi voda isprala sadru samo u jezerskim pladnjevima, dotično da bi sadra 

 bila staložena samo na mjestima današnjih jezerskih pladnjeva. Budući da je 

 sadra produkt sedimentacije, taloži se ona u slojevima isto tako kao i vapnenci 

 i dolomiti, pa je nemoguće pomisliti, da bi ona bila staložena u onakovim ne- 

 pravilnim oblicima i kao u neku ruku urinuta samo u stanovite pukotine. Da je 

 pak sadra bila taložena gdjegod u okolišu Plitvičkom, moralo bi se naći tragova, 

 no tih kako znamo nema. To je nepoznavanje stratigrafije razlog, da je autor 

 došao do tako čudnovate hipoteze o načinu postanka Plitvičkih Jezera. 



Ima i druga jedna rasprava, i to od dra. A. Gavazzi-ja^, koji se bavi 

 poglavito tumačenjem, kako iz ugljiko-kisela vapna postaje sedra i koji su 

 faktori potrebni, da se sedra može izlučivati. Pisac se bavi dalje uzrocima 

 erozije Korauske doline, nagađajući i pitajući „nije li to bilo u ledeno doba ili 

 u kojem ledenom stadiju diluvija" i t. d. Ukratko, pisac polazi s toga stajališta 

 (rečena radnja čini bar takav utisak), da su jezera nastala poradi stvaranja se- 

 dreuih brana pa da u postanku taloženja sedre imamo tražiti i postanak jezera. Kako 

 vidimO; i tu je isključivanje stratigrafskih i tektonskih prilika razlog, što pisac 

 svodi postanak jezera samo na taloženje sedre, a ne uzima u obzir glavne i 

 odlučne faktore. Pisac spominje doduše, da je geološki sastav onoga kraja svi- 

 jetli vapnenac, ali zaključuje to prema Stache-u i kaže : „samo po analogiji prema 

 obližnjim gorama možemo ustvrditi, da je taj vapnenac iz skupine gornje kredne 

 formacije", ali ne tumači ništa dalje, i ne pripisuje nikakvu dalju važnost vap- 

 nencima kod postanka jezera, a dolomite uopće ni ne spominje. Može se reći, 

 da sama tvorba vapnena mačka ili sedre nije bila kadra izvesti to prirodno 

 čudo, tim više, što ne bi mogli samo sedrenim barijerama protumačiti postanak 

 gornjih jezera, koja su često rastavljena veoma visokim stepenicama (tako je 

 na pr. stepenica iz Maloga jezera u Galovac gotovo 16 m visoka), dok tih ste- 

 penica kod donjih jezera u toj visini nema, ili one znatno zaostaju za stepeni- 

 cama gornjih jezera. 



Treća bi hipoteza bila ona, koju daje inž. Lapaine^; on tumači postanak 

 jezera nizom vrtača tako, da su one bile oblijepljene vapnenom sedrom, da se 

 tako stvorio jezerski pladanj, pa kada se onda jedna vrtača napunila vodom, 

 prelijevala se voda iz nje u drugu, i tako je nastalo jedno jezero za drugim, 

 i^i ta hipoteza, u tome obliku prikazana, nije dostatna da protumači postanak 

 jezera, jer čega nije .bilo kod prve dvojice pisaca, toga još u većoj mjeri nema 

 ni u g. Lapaina, a to je u jednu ruku obzir na stratigrafiju i tektoniku. a u 

 drugu opet ruku na cirkulaciju vode u krajevima krša, koje autor krivo ozna- 

 čuje krškom formacijom. 



Prof. D. Franić* dotakao se u svojoj knjizi o Plitvičkim jezerima i nji- 

 hova postanka. On je sakupio velikim trudom sve što je o tom pisano znanstveno 

 i neznanstveno, pače je mogao upotrijebiti i neka usmena kazivanja prof. Gor- 

 janovića i prof. Ko eh a. No sve te teorije djelovale su veoma zlo na njegovo 

 tumačenje o postanku Plitvičkih jezera, jer se pisac u tom kaosu teorija nije 

 mogao snaći, pa zato mu i nije uspjelo doći do pozitivnih zaključaka. Da je 

 pisac iz svega toga uzeo glavnu jezgru, sigurno bi njegovo tumačenje bilo 

 najuspjelije od svih dosadašnjih. 



^ Dr. Gorjanovid : Geomorfološki problemi hrvatskoga krasa. Glasnik brv. prirod, društva. 

 God. XIII., str. 195. 



2 Dr. A. Gavazzi: Geneza Plitvičkih Jezera. Glasnik brv. prir. druStva. God. XV. I. pol. 

 str. 1-8. 



^ Lapaine : Vijesti iužinira i arhitekta, god. XII., br. 2. 



* D. Franio: Pbtvička jezera i njihova okolina, str. 18<J. — 202. 



