— 6 — 



F. Freeh i C. Renz' pribrajaju neke vrste buloških vapnenaca zoni „frino- 

 dosus" , a druge opet buehensteinskim naslagama, postupajući kod toga po za- 

 konu vjerojatnosti. Vrste iz skupine Ceratites rusticus pribrajaju podrodu Judi- 

 carites, dotično rodu Hungarites. 



Jedino u Grčkoj, na brijegu Theokafta kod Hierona od Epidaura, nalazi 

 se neprekidan slijed trijadičkih naslaga crvenoga vapnenca s amonitima od 

 zone C. trinodosus do zone Frotrach. Aonoides. C. Renz, koji je tu obilnu faunu 

 opisao, nije podao profil tih naslaga; nije pak dokazano, da tih pet zona za facies 

 crvenoga vapnenca prelazi jedna u drugu, pa ni to, nijesu li možda odijeljene 

 drugim tvorevinama. Da i ovdje boja kamenja i konzerviranje amonita nije 

 svagda isto, potvrđuju navodi C. Renza, prema kojemu su wengenski amoniti 

 najbolje očuvani i prevučeni debelom korom mangana. Vjerojatno je dakle, da 

 se i u Grčkoj u pojedinim zonama za facies vapnenca nešto mijenja, pa da 

 slijed naslaga nije tako kontinuiran, a da se u pojedinim zonama ne bi mogle 

 opažati uza paleontologijske razlike ma da i neznatne stratigrafijske diferencije. 

 Kod Hallstatta je ladiničkom stepenicom prekinuta serija za facies crve- 

 noga vapnenca; samo anisički, karnički i jedan dio noričkoga vapnenca razvijen je 

 u faciesu crvenoga vapnenca, dok u najvišem odjelu prevlađuju sivi vapnenci. 

 Analogne prilike nalazimo u Bakonjskoj šumi i Dobrudži. 



„Hallstattskim razvojem" običavaju nazivati i druga nalazišta, ako je srednji 

 i gornji trijas razvijen u obliku crvenoga vapnenca s amonitima. To je nazivlje 

 sasvim zgodno, jer su pojedina nalazišta različnih trijadičkih zona poznata pod 

 posebnim imenima. Naprotiv dovodi do smutnje, ako razvoj trijasa u Bosni — 

 kako to čini Arthaber — nazivamo buloškim facies-om. jer je uza nazivlje 

 „buloški vapnenac" usko vezana fauna, koju je Hauer opisao, pa je zato po- 

 trebno, da se viši nivoi nazovu posebnim imenima. Za karnički nivo imamo 

 draguljačke vapnence sa cefalopodima. Sam facies možemo nazivati hallstattskim, 

 kao što se to Čini za trijas Grčke, Bakonjske šume i t. d., a netočno je i nejasno 

 ono označivanje, prema kojemu buloški vapnenci sežu u Bosni od anisičke 

 stepenice do donje noričke stepenice. 



Nema nikakova razloga za to, da faunu buloških vapnenaca stavljamo u 

 buchensteinske naslage, pa da je po tome pribrajamo dvjema nivoima. Naprotiv 

 je vjerojatno, da je ovdje razvijena uz „trinodosus"-faunu i prijelazna anisičko- 

 ladinička fauna. 



Ne smijemo držati, da su vrste pojediljene nekom matematičkom točnošću 

 po zonama, pače je veoma razumljivo i zanimljivo, da u buloškim vapnencima 

 nalazimo vrste, koje pomlađuju karakter zone C. trinodosus, pa koje moramo dr- 

 žati pretečama faune Frotrach. Beitzi. Poznato je, da neke vrste amonita nijesu 

 isključivo vezane na jednu zonu, već da prelaze kroz dvije zone i više njih. 



Ne samo u fauni buloških vapnenaca, već i u faunama, koje svi autori drže 

 karakterističnima za zonu C. trinodosus, nalazimo tipove, koji pokazuju mlađi 

 habitus, kao n. pr. u fauni Schiechlinghohe kod Hallstatta. Samo tim načinom 

 možemo i razumjeti evoluciju fauna, pa zato nije ni nužno, da posižemo u više 

 nivoe. Mjerodavan mora biti cjelokupni karakter faune, u kojem nijesu nikada 

 sve vrste jednako karakteristične. 



Fauna sivih i crvenkastih vapnenaca kod Kunovac-vrela oskudnija je od 

 faune pješčenjaka i tamno-sivih kremenjastih vapnenaca. U fauni sivih i crvenih 

 vapnenaca najčestije su vrste Ptychites fiexnosus Mojs. sp.. pa velike neopredje- 

 Ijive vrste roda Arcestes. Rod Gymnites je veoma rijedak. Te vapnence pri- 

 brajam zoni C. trinodosus. 



Fauna zelenoga pješčenjaka kod Kunovac-vrela kao i fauna 

 tamno-sivoga pločastog vapnenca u jaruzi ispod Škordićeva 

 brijega, nešto je mlađa, a sadržava sve ostale pomenute vrste, od kojih 

 dolaze nekoje i u ladiničkim naslagama, kao Ftyrhites acutus Mojs., Ft. Uhligi 

 Mojs., dok su druge karakteristične za buloški nivo. I Arcesti upućuju na viši 

 horizont, ako se i ne mogu točno odrediti. Nema sumnje, da bi neki autori 

 tu faunu pribrojili buehensteinskim naslagama. 



^ C. Renz: Stratigraphische Untersuchungen im griechischen Mesozoikum und 

 Palaozoikum. Jahrbuch der k. k. geol. R.-A., LX. sv., Wien 1910. Str. 471. 



