— 4 — 



A Hidrografijski odio, 

 1. Odnosi temperature. 



Napisao dr. A. Gavazzi. 



Temperatura u pojedinim dubljinama određena je sa Richterovim termo- 

 metrima, koji su bili umetnuti u metalne cijevi, pričvršćene na crpalima. Već 

 sam na početku prve plovidbe opazio, da termometar znade katkada zatajiti. 

 Uzrok za to bio je u jednu ruku prejak udarac utega, koji ima da preobrne 

 crpalo a s njim i termometar, a u drugu ruku udarac okrećućeg se crpala o 

 donji t. ZV. nos. Udarac utega oslabio sam komadom pluta, a udarac o nos time, 

 što sam taj nos nešto snizio. Poradi toga sam malo ne svaku temperaturu, koja 

 mi se činila sumnjiva, ponovno izmjerio. Ako su se reducirane vrijednosti razi- 

 lazile u drugoj decimali, označio sam ih u tabelama zvjezdicom; ako je razlika 

 zahvatila i u prvu decimalu, metnuo sam vrijednosti u zagrade. 



Na kraju ovoga sveska dodane su table o meteorološkim prilikama, pa onda 

 table A o temperaturama, o salinitetu i o kisiku morske vode. 



Treća plovidba (od 16. do 24. februara 1914.). 



Koncem januara i početkom februara 1914. bio je nad istočnim Alpama 

 (otprilike među Bečom i Cjelovcem) razvijen stacionarni barometarski maksimum 

 od 773 mm. Malo ne potpuna tišina i vedro nebo u tom maksimu pogodovalo je 

 ižarenju topline, pa je poradi toga vladala u tim krajevima stroga studen osobito 

 od 21. januara do 9. februara'. U te dane, u 7^ a. m., protezala se prosječno po 

 sredini Kvarnerskoga Zavalja isoterma — 2" C od sjeverozapada prema jugo- 

 istoku. 



Pod utjecajem takvih meteorologijskih odnosa stajala je i morska voda. 

 Očekivalo se, da će se njezina temperatura čestito sniziti u cijelom jadranskom 

 moru, no to se nije dogodilo. Južna, dublja polovina mora bila je zaštićena od 

 procesa ohlađivanja neprestanim pritjecanjem toplije vode iz jonskoga mora^. 

 Sjeverna, plitka polovina jadranskoga mora ohladila se naprotiv dobrano, ali 

 manje po otvorenom dijelu negoli po Kvarnerskom Zavalju. Pored svega toga 

 ipak je temperatura na površini, no blizu otvorenoga mora, bila viša negoli god. 



1912. Na 9. postaji (austr. postaja „Quarnerolo") bila je naime temperatura u 

 februaru god. 1912.: ll'.o", a u februaru god. 1914.: 12"0°, dakle za V2" viša, ma 

 da je temperatura uzduha bila veoma niska. 



U Riječkom zalivu (postaje C 1., 2., 32., 33. i 34.) temperatura je na 

 površini bila 9^/^^^ do 10° C, izuzevši postaju 32., koja stoji pod utjecajem hladne 

 a slatke vode iz Bakarskoga zaliva. Da su meteorologijski odnosi znatno utjecali 

 na temperaturu mora, vidi se baš u ovom zalivu. Sva je voda u njemu od povr- 

 šine do dna bila normalno koncentrirana (voda visokoga moraj, jer je njezin 

 salinitet iznosio preko 38°/oo- Temperatura dakle te morske vode nije bila sni- 

 žena pritjecanjem hladnih kopnenih voda, jer bi se u njoj morao odražavati i 

 njihov neznatni salinitet, kao n. pr. na izuzetoj 32. postaji. 



Ispoređujući zasićenost morske vode kisikom u novembru 1913. sa zasiće- 

 nošću u februaru 1914., moramo ustvrditi, da se sva voda u Riječkom zalivu 

 izmijenila u tri mjeseca. U dubljini od 6() m i na dnu imala je u novembru 



1913. voda svagdje ispod 907o kisika^ dok je u februaru imala svagdje iznad 

 947o. To je jasan dokaz, da je voda Riječkog zaliva, pa i najdubljih slojeva, 



^ Hann J. Temperaturen in đem Barometer-Maximum von Januar-Februar. Meteor. 

 Zeitschrift, 15raunschweig, 1914. Heft 3., str. 133.— 137. 



2 G r u n d A. : Die X., XI. und Xn. Terminfahrt S. M. S. „Najade" in adriat. 

 Meere. Mitteil. d. k. k. Ges. Wien, 1914; str. 236. 



^ U dubljini od 87 m Čini se da nije posve pouzdana vrijednost od 71%, nego 

 će biti oko Hl'%. 



