2. slanosti morske vode i o zasićenosti kisikom. 



Napisao dr. A. Gavazzi 

 (na osnovi kemijskih analiza prof. F. Sandora;. 



Na trećoj i četvrtoj jilovidbi upotrebljene su iste metode, kao i kod prvih 

 dviju plovidba. Prof. F. Šandor sam je obavio odmah na brodu sve analize 

 klora i kisika kaošto i različna preračunavanja; uzeo je i probe morske vode za 

 određivanje CO^ i električne vodljivosti, kaošto i probe sa dna. rezultatima 

 tih istraživanja izvijestit će prof. F. Šandor opširnije drugom prigodom. 



Ovdje ću pak ja u najglavnijim potezima prikazati pogledom na salinitet 

 i zasićenost vode kisikom u februaru i maju god. 1914. odnose, koji se 

 osnivaju na opažanjima, priopćenima u tablama A hidrografskoga odsjeka na 

 kraju ovoga sveska. 



Treća plovidba (od 16. do 24. februara 1914.). 

 a) Salinitet. 



Riječki zaliv. Od novembra do februara povećao se salinitet na površini 

 u istočnom dijelu (Cl., 2.) za koja 0*4 7oo, a u zapadnom (C 33., 34. i 35.) za 

 kojih 0"9%o- Uzrok za tu razliku imamo tražiti u nejednakom pritjecanju slatke 

 vode sa kopna: novembar je kišovit, pa u zaliv utječe mnogo više slatke vode 

 negoli u februaru. Množinom vode ističu se osobito : Jaz (Bakar), Rječina pa i 

 mnogi drugi izvori uz istarsku obalu. Sva ta slatka voda, salivši se u more. teče 

 mimo Rijeke, Lovrane, Opatije i t. d., a onda ulazi kroz Vela vrata u Kvarner. 



Na tome putu rastanjuje se morska voda, i to na C 33. i 34. manje, nego 

 na G 35., jer su joj one prve postaje izvan dohvata, dok mimo posljednje upravo 

 prolazi. Na koncentraciju mora kod 1. i 2. postaje utjecale su naprotiv slatke 

 vode u veoma neznatnoj mjeri, jer su daleko. 



Planinski Kanal. U Planinski Kanal utječe također mnogo slatke vode 

 iz Zrmanje, Zavratnice (kod Jablanca) i Žrnovnice, tako da salinitet na površini, 

 a na manjim daljinama, znade biti veoma nejednak. Ako je postaja za kojih de- 

 setak metara bliža takvom izvoru, već je razlika znatna. Tako je n. pr. na 24. 

 postaji u novembru bilo 37-27oo5 a u februaru 32'0%oi ma da je u tome mjesecu 

 jakost vrela bila manja negoli u novembru. I na 19. postaji, jer „Vila" nije bila 

 u matici, salinitet je bio veći (371%o) uego na daljoj 20. postaji. Pored svega 

 toga prosječno je bilo S na površini u februaru veći za 0"6 do l'0%o- 



U dubljini od 50 m iznosi prirast oko OG^oo^ a na dnu oko 0'5°/oo i tako 

 da je u obadvjema horizontima strujila voda normalne koncentracije od 38'47oo5 



dotično 38-57oo- 



U Kvarner olu, kao i drugdje po Kvarnerskom zavalju, salinitet se od 

 novembra do februara povećao za nešto oko 0*3 do 0-4%o, te je dosegao na po- 

 vršini vrijednosti od 38'2 i 38-37oo u sjevernoj, a 38-5 i 38-67oo u južnoj polo- 

 vini. Na dno je pak posvuda prodrla voda od 38"67oo- 



Kvarner. U februaru se vođa visokoga mora (preko 387oo). /^sirila po 

 sjevernom Jadranu još više nego u novembru, a po istarskoj struji doprla je 

 pače do zaliva Venecije. U sjevernom Kvarneru (C 36.) voda je na površini bila 

 normalno koncentrirana, dok je uz otvoreno more {C 38., 39., lO.a) prešla tu 

 među (38-6Voo)- Od 35. postaje (38-l7oo) salinitet se postepeno na površini pove- 

 ćaje prema 38. postaji (38-67„o), utjecaj se vode Riječkog zaliva sve više gubi. 

 a ističe se više utjecaj otvorenoga mora. Ista se pojava vidi i na dnu, gdje sla- » 

 nost od 38"4%o na 36. postaji prelazi u 38'67oo ^^ ^ ^^• 



b) Zasićenost kisikom. 



Zasićenost kisikom znatno se povećala od novembra 1913. do februara 1914. 

 Prirast na dnu iznosi poprečno oko 15%, tako da je veličina zasićenosti bila 

 oko 96 do 987o- To je jasan dokaz, da je voda sa dna Kvarnerskoga zavalja 



