— 9 — 



Na dnu se salinitet umanjio od februara za 0"3 do 0'4°/oo- Ta diferencija 

 potječe možda od malih vrela slatke vode na dnu zaliva. Takvo se jedno vrelo 

 nalazi — po Lorenzu — oko 272 milje na jugoistoku od naše 34. postaje. T 

 upravo je more na dnu (60 m) 34. postaje bilo slađe za 0'2%o oči mora na 1. i 

 2. postaji, a za 0"l"/oo na 33. postaji. 



Planinski Kanal. U maju 1914. bila je slanost na površini niža za l^/„o 

 negoli u februaru. Izuzetak je dakako 24. postaja, gdje smo u maju bili kojih 

 40 m dalje od Zavratnice nego u februaru, pa je poradi toga slanost bila veća 

 za 5"4°/oo (32'0''/oo u februaru, 37"4''/oo u maju). Isto se tako desilo na postajama 

 19. i 20., jer nijesmo bili točno u matici Zrmanje. Njezina se naime voda u 

 južnome dijelu Planinskoga Kanala obično ne ističe niti množinom niti brzinom, 

 pa se poradi toga na malene daljine salinitet naglo mijenja. Rijetk\ su slučaji 

 — samo kad padnu veoma jake kiše na Velebit i Dinaru — da ona nabuja, te 

 se raširi po cijelom kanalu, tako da se u nevolji može piti (iz matice) pače kod 

 Lukova (19. postaja). 



U 50 m dubljine i na dnu (preko 60 m dubljine) umanjio se salinitet za 

 0'47oo- Prema tome je u 50 m bio poprečno 38'0, a na dnu 38'27oo i voda je 

 dakle imala normalnu koncentraciju visokoga mora. 



Kvarnerol. I ovdje se salinitet na površini smanjio prema februarskom 

 ali samo za kojih 0"5"/oo5 i to u sjevernom i srednjem dijelu (C 3. do 10.); sla 

 bije se pak umanjio nego u Riječkom zalivu, jer u tim krajevima nema ni to 

 likih a ni tako jakih izvora slatke vode, kao ondje. U južnom se pak đijelu- 

 opaža ponešto utjecaj slatke vode. Od 18. do 13. postaje bio je salinitet ovakov: 



na 



Salinitet za postaje 13. i 14. f37'9Voo) upravo je na međi među normalno 

 koncentriranom vodom visokoga mora (380 do 38"5%o) i *. zv. obalnom vodom 

 (ispod 38''/oo). Ta se naime voda provlači mimo dalmatinskoga kopna kroz kanale 

 i onda^ dopire do naše 13. i 14. postaje. 



Čini mi se po salinitetu, da je iz Planinskoga Kanala (C 18.) prelazilo nešto 

 zrmanjske vode (no samo po površini; kroz Ljubać (C 17.) i Ninski zaliv (C 16.) 

 u Povljanski Kanal (C 15.). U tome mišljenju potkrepljuje me smjer struje u 

 vrijeme naših posmatranja. Oko 1 milje na sjeverozapad od 16. postaje, gdje je 

 more veoma plitko (manje od 10 m), išla je struja blizu dna brzinom od ir8 m 

 u minuti od SSE prema NNW, dakle prema Kvarnerolu. Tek čestim mjerenjem 

 moći će se utvrditi, da li je ta struja u ovom našem „Euripu" konstantna smjera 

 ili ga mijenja pod utjecajem plime i osjeke. 



Na dubokom dnu (preko 50 m dubljine) bio je u cijelom Kvarnerolu sali- 

 nitet svagdje isti, to j. 38'2 i 3837oo5 ^li niži od februarskoga za 0'3%o. 



U Kvarneru, a na rubu otvorenoga mora (C 38., 39., lO.a). smanjio se 

 salinitet od februara do maja poprečno za 0"5Voo- Na nutarnjim postajama Kvar- 

 nera {C 36. i 37.) bilo je umanjenje mnogo veće (l'4"/oo na C 36. i 0"87oo na 

 C 37.), jer je iz Riječkog zaliva dopirala do njih veća množina slatke vode 

 negoli u februaru. Po dnu se vukla voda od 38"1 do 38'2%o slanosti, za 0"4'^/yu 

 slanija od one u februaru. 



U profilu, koji presijeca Kvarner {C 37., 37.a i 37.b), čini se, da je ovaj 

 put i s obzirom na temperaturu voda iz Riječkog zaliva išla sredinom Kvarnera 

 (C 36. i 37. aj, tek je voda Raše nešto malo (za 0"27oo) zasladila najgornje slojeve 

 na C 37.b. U dubljinama ispod kojih 6 m vidi se jasno, da je struja iz Riječkog 

 zaliva prolazila kroz postaju 37.b po ovoj tabeli: 



