— 37 — 



prama lumenu teke i tako bude povučen u sam operkul. Donji rub lakejizbo- 

 eine, što ga često čini pojasni dio tjemene ploče, postaje granicom između oper- 

 kula i same tekine stijene. Odatle dolazi ona često opažana oštra izbočina (kut) 

 u gotove teke, na prijelazu od tekine stijene k operkulu. 



Treba ovom prilikom podsjetiti, da u Aglaopheninae i osobito u Campa?m- 

 lanidae ukrasi tekina ruba listom postaju poradi akcije toga pojasnog dijela 

 embrionalne tjemene ploče. U Aglaophenije (Khiln 30, str. 456.) izlučuju jake na- 

 brekline „ruba" tjemene ploče (taj je „rub" jednak pojasnom dijelu) tako zvane 

 rubne zube (premda to nazivlje nije zgodno za tu tvorbu, koja je različna od 

 pravili zubića u CamjMnulariidae) . Embrionalni krov, što ga i tu izlučuje tjemena 

 ploča u užem smislu, ovdje se posve odbacuje i tako nema nikakova operkula. U 

 Campanulariiclae (B i 1 1 a r d 5, K h ii n 30) čini ista pojasu a partija prave medu sobom 

 odijeljene hitinske zubiće i to tako, da se na mjestu zubića izlučuje deblji sloj 

 hitina, a među njima posve tanki sloj, kao što je onaj, koji čini embrionalni 

 krov. Čitava ta tanka hitinska opnica krova zajedno s onima, što se nalaze 

 među pojedinim zubićima. biva odbačena, kad se polip do kraja razvije i na slo- 

 bodu prodre. Ovo odbacivanje hitina najdalje je došlo u porodice Haleciidae, 

 gdje se ne odbacuje samo embrionalni krov, nego i najveći dio teke, koji ovdje 

 ima samo karakter embrionalnog ovojka, a ostaje samo najbazalniji dio kao niska 

 teka svagda glatkog ruba bez ornamenta, koje može izvoditi jedino tjemena 

 ploča (pojas'.j. 



Sad ćemo se vratiti našoj Camelli. Kad je tjemena ploča izlučila jednom 

 određenu količinu hitinske tvari, tad se počinje tkivo otkidati od hitinskoga 

 sloja. Najprije se odlupi ektoderm na osnovama nabora, tako da dosadan je re- 

 braste izbočine dobivaju zaista karakter šujDljih hitinskih nabora. Iz početka su 

 ti nabofi obli i više valoviti. U daljem tijeku razvoja stane se tjemena ploča 

 pomalo uvlačiti, t. j. cijela se osnova polipa skraćuje, a da se tjemena ploča od 

 krova među naborima nije još odijelila. Posljedica toga jest, da hitinski nabori 

 budu stisnuti, te da se jače uzdižu i postaju oštri i srhasti, od valovite plohe 

 postaje plisirana. Cijela osnova operkula postaje strmija, a površina joj se sma- 

 njuje. Do tada obli završetak tjemena pokriven posve tankom hitinskom opnicom 

 nabire se nepravilno i što se većma otkida i udaljuje sama osnova polipa od 

 operkula (slika 9.e), to one centralne oble plohe sve više nestaje, opnica pak 

 bude zgužvana među vršcima tobožnjih segmenata operkula. Ovakov tijek pro- 

 cesa u razvoju operkula iskombiniran je na temelju mnogobrojnih obj.ekata, fiksi- 

 ranih u različnim i svim mogućim stadijima razvoja hidrantova pupa (slika 9. 

 a — h). Zanimljiv je slučaj prikazan na slici 9.e. Poradi djelovanja kemičkih 

 reagencija, koje nisu djelovale dosta brzo fiksativno, povukao se time podražen 

 mlad polip prije reda natrag, a uzato je slabim pritiskom čitav pup nešto defor- 

 miran. Uslijed svega toga postala je posve jasna granica između centralnoga 

 prolaznog dijela krova i perifernog, pravilno nabranog, od kojega postaje defini- 

 tivni operkul. 



Kad se tjemena ploča već posve odijelila od hitinskog ovojka i povukla 

 dublje u hidroteku, onda je operkularni aparat gotov, samo što ga ona zgužvana 

 centralna membrana na vršku zatvara sve dok ga do kraja razvijeni polip silom 

 ne otvori. Tad se centralna membrana periferno prodere, jer je samo ovim na- 

 činom moguće, da se operkul toliko proširi, da se polip može provući. Slobodni 

 rub operkula, koji nastaje prodorom, nije baš pravilno omeđen, ali je tanak i 

 podatan, pa se savija prema gore ili dolje, već prema tome, da li se polip iz- 

 vlači ili uvlači; time se trenje između polipa i operkula, koji su za to vrijeme 

 u doticaju, umanjuje, a funkcija operkula znatno se olakšava. 



Za vrijeme diferencijacije operkularnog aparata kao da razvoj samoga po- 

 lipa posve miruje. Glavne promjene događaju se na tjemenoj ploči. Kad je izlu- 

 čivanje hitina završeno, započinje metamorfoza ektoderma u histologijskom smislu 

 i to najprije na perifernom dijelu tjemene ploče ili na pomenutoj pojasnoj par- 

 tiji. Ektodermne stanice gube karakter žljezdastih stanica, postaju niže i plazmom 

 obilne, a nukleusi kao da postaju veći. Nastupaju embrionalne stanice, a mnoge 

 su u diobi. Isto se tako mijenja naokolo i entoderm, te ispod običnih probavnih 



