— 42 — 



(sa spiralno zavojitom brazdom). Obično izraste sekundarni držak izravno kao 

 nastavak primarnoga, zadržavajući isti smjer rasta; katkada raste ipak nešto koso. 



Na kojoj će se visini vegetacioni vršak proširiti u hidrantov pup, to se 

 ne može nikako unaprijed znati te izgleda, da je to sasvim nezavisno od toga, 

 kolika je i u kakvom je stanju primarna hidroteka. Sekundarna se mladica vlada 

 onako kao i primarna. Na slici 13. prikazana su tri slučaja. U prvome je ve- 

 getacioni vršak jedva nešto rastao, tvoreći drškasti dio renovata, kad se već 

 stao proširivati u hidrantov pup. Premda je pup mogao lako doseći staru teku, 

 ipak je ne dotiče niti se uz nju ne priljubljuje. Sekundarni pup ostaje nešto 

 uži, nego što je bio primarni, pa raste u visinu sasvim slobodno i nezavisno od 

 primarne i u tom slučaju veoma defektne hidroteke. Sasvim je prirodno, da je 

 renovat stvorio svoju sopstvenu dijafragmu. 



U drugome slučaju narastao je držak tako dug. da je skoro posvema pre- 

 rastao primarnu hidroteku. Na visini primarnog operkula raširio se vegetacioni 

 vršak u hidrantov pup. Ovaj put je primarna hidroteka ostala posve dobro kon- 

 servirana, a čak i njezin operkularni aparat. Po svoj je prilici primarni hidrant 

 bio mlad, kad su ga prilike prisilile na redukciju, a sama je renovacija uslije- 

 dila nabrzo poslije potpune redukcije polipa i tako je primarna hidroteka ostala 

 dobro sačuvana. Treći slučaj stoji po srijedi. Otprilike u srednjoj visini primarne 

 teke izrastao je držak u polipov pup. Tu je čini se došlo do dodira sekundarne 

 teke s primarnom; jesu li obje ujedno slijepljene u toj zoni, nije moguće od- 

 lučiti. 



Različnost u dužini sekundarnog drška, kombinirana s raznoličnostima u ste- 

 penu, u kojem je primarna hidroteka ostala sačuvana, povećava još više različ- 

 nost u izgledu renovata. Nije nam poznat nijedan drugi slučaj među tekatnim 

 hidroidima. da bi pup renovata bio redovno prostorno tako nezavisan od ostalog 

 hitinskog skeleta primarnog hidranta, kaošto smo eto mogli konstatirati u Ca- 

 melle. U nekih Campanulariida dolazi do sličnih renovata, samo uz osobite pri- 

 like, ali je slika renovata različna poradi toga, što se renovira veoma dugačak 

 držak, a hidroteka je malena i naskoro posvema otpada. 



Pošto sam tako stekao iskustva o renovaciji u Campanulinida na samim 

 objektima, mogu sad ispravnije suditi o literarnim navodima. Sad mi je jasno, 

 da razlika u renovaciji oblika iz roda Calijcella i roda Campanulina dolazi odatle, 

 što je u Calycelle granica između hidroteke i operkularnog aparata markirana 

 linijom, na kojoj je hitin tanji, pa se za redukcije lako događa, da čitav oper- 

 kularni aparat kao odsiječen otpada (to ne biva uvijek). Pravilnost lomne linije 

 čini utisak, kao da je poklopac po svoj prilici odbačen aktivnom autotomijom. 

 U Campanuline nema te preformirane linije loma. a čini se da je i hitin u nje 

 čvršći i otporniji nego u Camelle ; osobito vrijedi to za zupce, u koje se oper- 

 kularna membrana veoma lako raspada, jer se bore lako troše i cijepaju. Zato 

 se redovno događa, da se operkularni aparat primarne hidroteke sačuvao, jer ga 

 poslije obavljene renovacije, pri čemu nastaje dvostruka hidroteka, zaštićuje se- 

 kundarna teka od razornog djelovanja morske vode, koja nije nikad mirna. Ba- 

 zalna je dakle pogranična linija operkula ipak važnija. To potvrđuju i prilike 

 kako ih nalazimo u roda Lovenella, gdje klopke operkula za redukcije primarnog 

 hidranta redovno sasvim otpadaju, a ostaje oštri za svaku pojedinu vrstu prema 

 broju zubaca karakteristično izrezan rub primarne teke, dok sekundarna teka, 

 posve priljubljena uza nju, viri samo iz nje. 



4. Morfologija gonosome. 



Oblik i građa gonangija. Gonangiji rastu uvijek direktno iz hiđrorize 

 pojedinačno a ne u skupinama, i to najrađe na mjestima zaštićenim, gdje je 

 hidroriza najgušće isprepletena. Poradi veličine, osobitosti oblika i neprozirnosti 

 veoma je lako opaziti izraštene gonangije. 



Izrašteni gonangij ima potpuno oblik lepeze, pa nema sličnoga oblika među 

 poznatim oblicima i rodovima Campanulinida. Hiđrorize drži se drškast dio, koji 

 je kratak, katkad jedva markiran ; drugi put ima jednu ili dvije spiralno zavo- 

 jite brazde. Drškast je dio na poprečnom rezu posve okrugao. Bez oštrije gra- 



