— 49 — 



Od cijelog ektoderma gouantova pridržava samo najgornji sloj tjeniLMie 

 ploče svoj epitelijalni poredaj, a taj se poradi sveudiljnog rasta udaljuje sve 

 više od baze gonantove. Ispod ovoga sloja razvija se ektoderm u obliku spti- 

 žvaste vezivne tkauine, koja opkoljuje osnovu gonofora sa svih strana i čini 

 odebeo stanični ovojak ili tuniku. Time je razvoj gonangija dosegao svoj vrhunac; 

 nova se ništa više ne razvija. 



Iz povijesti razvoja gonangija izlazi, da se gonant dijeli u tri dijela, koje 

 možemo ovako karakterizirati. Bazalni dio zadržava prvobitnu polipoidnu građu, 

 te ostaje za cijela života gonangija, a zapada ga važna zadaća, da pupanjem 

 producira redom gonofore, i to na svome najdistalnijem dijelu, koji uslijed rasta 

 kasnije dospijeva u srednji dio gonangija (u samu gonoteku). Srednji dio go- 

 nanta čini leglo gonofora, te je preudešen u embrionalni pomoćni organ (ovojak 

 ili tuniku), a prema tome je i prolazan; služi tako dugo. dok se gonofor ne raz- 

 vije i gonoteka ne doraste, a zatim potpada redukciji, tako da tek neki ostaci 

 primarne tunike dočekaju poslije oslobođenja primarnog gonofora razvoj sekun- 

 darnog gonofora. Treći distalni dio gonanta čini tjemenu ploču, a to je embrio- 

 nalni organ, koji funkcionira samo tako dugo. dok traje rast gonangija. Taj dio 

 opredjeljuje oblik i veličinu gonoteke. Tjemena je ploča isto tako prolazna, pa 

 poslije obavljena rasta potpada redukciji. Kad je gonofor dorastao, tkanina mu 

 se stisne i razdere u pojedine krpice, osobito za oslobođenja primarnog gonofora. 

 Tjemena se ploča nikada više potpuno ne regenerira (slika 6. na tablici). 



Posve razvijen gonofor ispunjava gotovo sav prostor gonoteke (slika 4. 

 na tablici), te probija protanjenu i stisnutu tjemenu ploču. Na sredini, gdje je 

 gonoteka najtanja, probija gonofor otvor (slika 5. na tablici), kojim zatim 

 izlazi na slobodu, prepuštajući svoje mjesto u gonoteci sekundarnom gonoforu. 



Gonangij nije time završio svoj život, nego to vrijedi samo za srednji i distalni 

 dio gonanta. Već sam imao priliku spomenuti, da se međutim na ventralnoj 

 strani bazalnoga dijela gonanta razvija sekundarni gonofor. Poslije oslobođenja 

 primarnoga gonofora razvija se brže sekundarni gonofor i zauzima mjesto pri- 

 marnoga. U to doba puni sekundarni gonofor samo manji dio prostrane gonoteke, 

 pa se po tome lako prepoznaje, da to nije primarni gonofor (isporedi sliku 6. 

 sa slikom 4. na tablici). Zanimljivo je, da sekundarni gonofor dobiva sop- 

 stvenu tuniku s entodermnim cijevima. No to je i shvatljivo, ako se sjetimo, da 

 je izlazište entodermnih cijevi primarnog gonofora nad osnovom sekundarnog 

 gonofora, pa da bi se stare entodermne cijevi mogle upotrijebiti za sekundarni 

 gonofor samo tako, da se ovaj progura među entodermne cijevi pa da se digne 

 na ispražnjeno mjesto prvotnog gonofora. Međutim nema opažanja, koja bi tu 

 pojavu činila vjerojatnijom. Naprotiv direktna opažanja upućuju na to (slika 4. 

 na tablici), da ispod sazrijevajućeg primarnog gonofora stoji sekundarni, 

 umotan u sopstvenu tuniku s osnovama novih entodermnih cijevi. G o e 1 1 e je 

 našao za oblik Campanularia calyculata, u kojega se također gonofori redom 

 uvijek po jedan razvijaju, da svaki dobiva sopstvenu tuniku ; što biva s radi- 

 jalnim cijevima o tome ne veli Goette ništa, ali bi se iz njegovih slika (gl. 

 tamo tablu XV., slike 313. — 325.) moglo zaključiti, da drugotni gonofori, kad 

 dorastu s pomoću jednostranog rasta svoga drška, dospijevaju na mjesto prvotnog 

 gonofora, proturnuvši se među starim entodermnim cijevima. 



5. Razvoj i građa gonofora (meduse). 



Za studij povijesti razvoja gonofora imao sam dosta materijala, te sam 

 mogao na cjelovitim preparatima i rezovima upoznati sve faze razvoja. Inače 

 neprozirne gonoteke učinio sam prozirnima tako, da sam ih putem sve jače 

 koncentriranog i napokon apsolutnog alkohola prenio u xyluol, obojadisavši ih 

 međutim karminom. Prema takvim preparatima nacrtao sam slike 1. — 7., koje 

 se nalaze na tablici. Najranije faze razvoja proučio sam samo na rezovima. 



Tvorba gonoforova pupa počinje istodobnom proliferacijom ektodermnih i 

 entodermnih stanica na ventralnoj strani gonanta. To se mjesto na rezovima 

 lako prepoznaje, jer se embrionalne stanice tamno bojadišu, te imaju velike 



PRIRODOSLOVNA ISTRAŽIVANJA HRV. I SLAV.. SV. 7. 4 



