— 51 — 



U isto se vrijeme i vanjski izgled pupa znatno mijenja. Pup ne raste samo u 

 dužinu nego i u širinu tako. da čitavi dosadanji pup (otprilike na stadiju nacr- 

 tanom na slici I9.b) čini samo drškast dio sadanjega medusina pupa (slika 1. 

 na tablici i slika 15. u tekstu, koja predočuje već nešto stariji pup), a čitava 

 je prava medusina osnova zapravo novotvorina u obliku kruške. Dok prolifera- 

 cioni centar, koji ima da producira osnovu manubrija, a nalazi se na dnu sub- 

 umbrelarne šupljine, stoji gotovo na istome mjestu, dotle rub buduće meduse u 

 obliku vijenca zajedno s osnovama radijalnih cijevi raste naglo proširujući se u 

 isto vrijeme. A ektoderm. koji čini sredinu toga vijenca, ispunjava najprije so- 

 lidnim bujanjem virtualni defekt, koji bi .se bez toga bujanja pojavio ; kasnije 

 se taj defekt u obliku šupljine ipak javlja, ali ne neposredno iznad entodermne 

 ploče (petog sada mirujućeg proliferacionog centra) i ektoderma, nego u nutar- 

 DJosti solidne jezgre ektoderma. 



Kao što aktivnim djelovanjem entoderma nastaju četiri entodermne cijevi, 

 tako isto nastaje, samo nešto kasnije, na dnu subumbrelarne šupljine osnova 

 manubrija. Čini mi se, da je vrijedno na tu napadnu sličnost u ontogeniji radi- 

 jalnih cijevi i manubrija hidromeduse napose upozoriti. To se načelno razlikuje 

 od shvatanja. koje je do nedavna općeno vrijedilo. 



Ektodermni dio umbrele raste dalje znatno u širinu, entodermne pak cijevi, 

 koje su u umbreli utaknute, ostaju jednako široke; njihov je vegetacioni vršak 

 na distalnom kraju (u rubu medusina pupa); sad bi imao nastati diskontinuitet 

 medu pojedinim entodermnim cijevima, no do toga ne dolazi. Nešto splosnute 

 radijalne cijevi ostaju neprestano u dodiru, a njihovi zaoštreni rubovi na mje- 

 stima doticaja kao da se izvlače, i to sve više, što većma radijalne cijevi diver- 

 giraju prema rubu meduse. Razumije se, da je to moguće jedino poradi prolife- 

 racije stanica na obadva boka svake radijalne cijevi. Tako nastaje entodermna 

 lamela umbrele složena od četiri dijela ili kvadranta, koji su svaki radijalnom 

 cijevi podijeljeni u dvoje; svega ima dakle osam sektora. Budući da je ento- 

 dermna lamela umbrele tanka, iskaču deblje radijalne cijevi prema subumbre- 

 larnoj šupljini kao četiri rebra (slika 11. na tablici prikazuje poprečni prerez 

 toga područja, pa se vide četiri izbočine, uzročene entodermnim cijevima). 



Nešto komplicirane slike dobivamo, ako povučemo poprečni rez kroz me- 

 duzin pup u visini baze manubrija, to jest kroz mjesto, gdje se stiču radijalne 

 cijevi i centralna probavna šupljina. Takov je rez nacrtan na slici 10. (ta- 

 blica); vođen je ponešto koso. Subumbrelarna šupljina seže ovamo u četiri 

 interradija u obliku prstolikih nastavaka. Probavna šupljina izvučena je na četiri 

 strane u obliku malteškoga krsta. Na dorsalnoj strani reza, koja leži nešto dublje, 

 već se vrh jednog kraka toga krsta odijelio kao radijalna cijev. Ona četiri in- 

 terradijalno položena nabora, što ih čini entoderm, prelaze i na sam manubrij 

 (isporedi k tomu sliku 11. na tablici). 



Dalje važnije promjene zgađaju se na rubnom dijelu buduće meduse. Vi- 

 djeli smo, da radijalne cijevi nijesu u svoj dužini izgubile međusobni dodir, a 

 tako ga ne gube ni na svom slebodnom kraju, koji seže do ruba medusina pupa. 

 Tu dodir dovodi do potpuna stapanja vršaka radijalnih cijevi i to tako, da im 

 lumina konfluiraju ; poradi rubnog rasta u širinu produžuju se cjevaste spone 

 među vršcima radijalnih cijevi i čine zajedno s njima kružnu cijev (na slici 

 12. tablice narezana je kružna cijev samo u malenom sektoru). Između utoka 

 nešto proširenih radijalnih cijevi drži se dakako kružni kanal entodermalne 

 ploče. Već se zarana opaža, da je kružni kanal na mjestima utoka dorsalne i 

 ventralne radijalne cijevi nešto proširen, pa da je i entodermni epitel znatno 

 viši. Radijalne su naime cijevi uvijek prilično pravilno poredane tako, da po 

 jedna leži dorsalno i ventralno s obzirom na položaj medusina pupa u gonantu, 

 a druge dvije lateralno. To je važno poradi prostornih prilika u veoma splosnu- 

 tom gonangiju. 



Dok je ektoderm inače svuda razvijen kao pravilni jednoredni epitel, dotle 

 je uzduž cijeloga kružnoga kanala, dakle na slobodnom rubu medusina pupa po- 

 debljan. Tek se na eksumbreli nalazi po koja subepitelijalno položena stanica, u 

 kojoj se razvija velika duguljata knida. Na utoku dorsalne i ventralne radijalne 

 cijevi odebljava se ukupni rub sve više, a entoderm kružnog kanala ulazi u 

 obliku divertikula u podebljali ektoderm, čineći tako kao neki nastavak radijalne 



