— 55. — 



Prema tome bi najkraća moguća, ali prema sadašnjem znanju skroz točne 

 karaktorizirajuća dijagnoza porodice i'ampunuVmidae glasila ovako: Hidroteke 

 s po visok im poklopcima. Polipi radijarno simetrični. Gonan- 

 gi j i po j e dina 6n i. Sesilni gonofori ili meduse. 



Posljednji dio dijagnoze samo je privremen, te će postići pravu važnost 

 tek onda, kad budu jednom potpunije poznate meduse, koje produciraju razlićne 

 vrste Campanulinida. Momentano je naše znanje u tome pogledu vanredno slabo, 

 a sadašnje stanje sistematike Leptomedusa suviše je neodređeno i neprirodno. 



Broj poznatih vrsta porodice Campanulinidae veoma je malen prema broju 

 u drugih porodica (osim Syntheciidae \ Hehellidae), a što je još gore, i naše 

 znanje već opisanih oblika veoma je nepotpuno. Ako sudimo po množini poznatih 

 medusa, za koje s pravom držimo, da stoje u generacionoj mijeni s Campanuli- 

 nidima, onda imamo očekivati otkrića još veoma mnogih novih oblika, ('anipa- 

 nulinidae nalaze se i s obzirom na količinu individua razmjerno i'ijetko (osim 

 dvije ili tri običnije vrste) poradi toga, što su veoma nježni, pa se obično upo- 

 trebljavanim metodama istraživanja (osobito na ekspedicijama) lako izmaknu 

 pažnji, a i kod konserviranja u masi lako stradavaju. 



Već smo prije spomenuli, da se različni autori razilaze u načinu razdjc- 

 Ijenja poznatih Campanulinida u rodove. Međutim je među poznatim obltcima 

 nađena tolika razuoličnost, da i kod samo nešto temeljitijeg pretraživanja svakog 

 oblika, koji nam dopada do ruku, nije teško pojedinim skupinama odrediti pri- 

 padnost. I tu se mora paziti na to, da se pojedinoj oznaci ne pripišo jedinci važ- 

 nost. Među Campanulinidama nema toliku ulogu izgled i način rasta kolonija 

 (kormi su uopće slabo razvijeni), kao oblik hidroteke, građa hidranta (polipa, 

 teke i poklopca, a da se uzima obzir i na ontogeniju\ građa i oblik gonangija 

 i gonofora (medusa ili sporosak) kao i nazočnost ncmatofora. U pojedinih sku- 

 pina nalazimo oživotvorenu izvjesnu kombinaciju karaktera, koji se tiču pome- 

 nutih^ komada. 



Na temelju sadašnjega znanja o tome predmetu i onoga, što smo tečajem 

 raspravljanja istakli, možemo uzeti, da su ovi rodovi u porodici CanipdHiil/nidae 

 sigurni i dobro struirani : Sfegopovia Levinsen, CiispideUa Hincks, La/oe/na M. 

 Sars, CalyciUa Hincks. Campan/Uina v. Beneden, Opercularella Hincks. Oplorhlza 

 Allman, LoveneUa Hincks. Svakako je dobar, ali premalo poznat rod Zi/godarti/la 

 Brandt. Nesiguran je vod GalanfhuJa Hartlaub (Stechow ga pribraja ovamo), 

 jer se iz opisa Hartlaub a i 24. str. 110.) ne vidi, ima li njegova Galavt/ndo prave 

 zube na rubu teke ili se radi o poklopcu, koji je odijeljen u pojedine zupčaste 

 segmente. 



Ipak je grupacija Campanulinida u ove rodove samo provizorna. Već sad 

 bismo mogli pomišljati na to, da se poznate vrste razdijele osim u rodove još 

 po rodovima u hrpe višega reda; ipak će biti bolje počekati s time do vremena, 

 kad bude temeljitije poznato još više oblika. I među oblicima, koji su sada u 

 istom rodu skupljeni (na primjer oni u rodu CiispideUa Hincks i ('anipauiiltna 

 van Beneden), rekao bih da ima znatnijih razlika, nego sto su specifične. Ne- 

 potpuno poznavanje tih oblika i njihovih medusa ne dopušta za sada definitivnu 

 akciju. 



Ponajveća je neprilika za uređenje prirodnoga sistema Campanulinida skroz 

 nedovoljno poznavanje zrele medusoidne generacije. Baš poradi toga, što poro- 

 dica Campanulitudae obiluje vrstama, koje produciraju slobodno meduse, ovdje 

 se više osjeća potreba poznavanja pripadnih medusa nego u ikojoj drugoj 

 porodici tekatnih Hydroida. Kad istražimo literarne navode o opažanjima; koja 

 se tiču campanulinidskih medusa. dolazimo u još veću nepriliku. Ova su data 

 tako nepotpuna, a većim dijelom i nepouzdana, jer se baziraju samo na presumciji 

 ili su u protivurječju, a to je dakako još gore. U nekoliko je slučaja opažena 

 mlada medusa iza njezina oslobođenja iz gonangija. Takvi su navodi samo onda 

 dobro upotrebljivi, kad je građa i najmlađe meduse toliko karakteristična, da je 

 moguće sigurno odrediti J^ar generičku pripadnost. To je baš u većini slučaja u 

 leptomedusa nemoguće. Šteta je. što si istraživači u takvim slučajima ne pomažu 

 s obzirnim ispitivanjem knida s jedne strane u othranjenih mladih medusa. koje su 



