— 58 — 



đenom medusom obliku Halcciella Hadži (pripada porodici Halcciidae). S druge 

 strane opet tvrdi Torrey. da medusa Eucheilota hakerl Torrey (52. str. 21.) po- 

 staje na hidrariju oblika Clt/tia hakeri Torrey (50 i 51), a to je campanularid. 



Činilo se, da više opažanja i indicija govori za to, da se mlade Campanu- 

 lina-meduse razvijaju u odrasle oblike, koji su svrstani u bliske rodove Eirene 

 Eschcholz i Tima Eschcholz (ta bi se obadva roda i onako imala stopiti). Po 

 Clausu (u časopisu Arbeitcn des zool. Inst. WienTriest, sv. 4., str. 102.) ima 

 posve mlada Thmt lucullana (= Irene pellucida) potpun izgled tek oslobođene 

 meduse u Campanuline na primjer vrste repens, s 4 tentakula, 8 litocista a još 

 bez osnova cirra. I Mayer (38) drži, da Campanulina vjerojatno stoji u gene- 

 tičkim svezama s rodovima Eirene ili Tima, no ima svakako krivo, kad se kod 

 toga poziva na Graeffea (17, str. 26.), jer onaj polip, što ga opisuje Graeff'e 

 kao vjerojatnu „larvu" od 'Tima pellucida, a. pod imenom Campanuliiia ucuminata? 

 Alder, nikako ne može biti Campanulina, jer ne samo da nema poklopca, nego 

 nema ni teke, te je očito oblik sličan onima, koji pripadaju rodovima Georginella 

 Hadži ili Halcciella Hadži. Principijelna je pogrješka, kad se drži moguće, da 

 mladi hidrant ne mora imati odmah posve razvijenu teku s pripacima. nego da 

 se ta može naknadno razviti. Pored poznate ontogenije hidranta moramo to držati 

 posve nemoguće. Istu pogrješku i to prilikom istog slučaja počinja i Stechow 

 (48, str. 31.). 



Dok je Graeffe opažavao spomenutog hidroida u akvarijskoj posudi, u 

 kojoj je pored Aequoree i Phialidija bila i Tima (iz čega ne slijedi nužno čak 

 ni to, da taj polip stoji i s jednom od tih medusa u genetičkoj svezi, a kamo 

 li baš s Timom, jer je već gotova planula polipa mogla uz ostale životinje do- 

 spjeti u istu posudu i tu se razviti u hidrarij), dotle navodi A. Agassiz (1, str. 

 115.), da je iz jajeta meduse Tima forniosa Ag. othranio hidroida, pa ga opisuje 

 i crta (gl. njegovu sliku 172.) kao dugog i tankog polipa s jedno 12 dugih ten- 

 takula, proviđenih s umbrelulom (Agassiz drži, da je ta umbrelula samo prolazni 

 embrionalni karakter, što međutim nije ni malo vjerojatno) ; bazu polipa opko- 

 Ijuje posve kratka ali široka i čaškasta teka. Agassiz niti ne slika niti ne spo- 

 minje operkula. Zaista dolazimo u nepriliku, kad kušamo toga hidroida smjestiti 

 u sistem. Stechow (48, str. 31.) kuša izbjeći toj neprilici tako, te uzima, da je 

 Agassiz imao pred sobom mladu Campanulinu, koja još nije razvila operkula. 

 Tome se mišljenju moram, kako sam već gore izjavio, najodrješitije protiviti. Za 

 nas postoje samo dvije alternative : ili taj oblik pripada porodici Hehellidae, ili 

 je Agassiz previdio tanahnu membranu operkula. a onda bi to naravno bio 

 Campanulinid. Odlučiti mogu samo nova uspješna istraživanja (othranjivan je hi- 

 drarija iz jajeta opredijeljene meduse). Pogledom na Timu imamo još jedan navod. 



Me tschnikoff (39), koji je dokazao dostatnu vještinu u tora othranji- 

 vanju, gojio je jaja meduse Tima pellucida (— T. lucullana Delle Chiaje) god. 

 1870.. te izjavljuje (39, str. 80.), da je dobio hidroida posve slična Agassizovom, 

 a ovaj stoji u najvećoj blizini i srodnosti s oblikom, što ga je Claus opisao 

 kao Campanopsis, no i s oblikom, što ga je sam M e ts eh n iko ff othranio iz 

 jajeta Aequoree. Time nastaje još veća zbrka i nejasnost. Tima-polip bi imao 

 stojati Aequorea-polipu toliko bliže, što ima oko baze tijela teku, ma da je ta 

 slabo razvijena. M ets ehnikof f je odmah pokušao provesti posljedice te kon- 

 statacije u sistemu medusa. a na temelju tom, što je polagao veću važnost poli- 

 poidnoj generaciji, pa je prijašnje Geryonopsidae i Aequoridae stavio u novu 

 porodicu <Mmpanopsid<it (hidrarium: Campanopsis-oblici). a rodove Mitrocoma, 

 Laodice, Halopsis (po vjerojatnosti; kao uopće sve prijašnje Thaumantiadae, u 

 Hincksovu porodicu Lafoeulae (hidrarium: Cuspidella-oblici). To je u principu 

 posve ispravno, pa treba Metschnikofia u tom nasljedovati, no u pojedinostima 

 je pokušaj neuspio, a tome je bilo krivo nedostatno specijalno poznavanje, koje 

 se ni danas nije toliko popravilo, da bi bilo dozvoljeno, odvažiti se na nov 

 pokušaj. 



Sigurno ne stoji mišljenje Hartlaubovo (23j, da je hidrarij leptomeduse 

 Eutonina (Enf/mium) socialis jedna Campanulina:. jer je utvrđeno (Brooks. Mern. 

 Boston soc. nat. hist.. vol. 3.1. da je Campanopsis hidrarij najbližega roda Eutima. 



Neki navode Campanulinu kao hidrarium leptomedusa. koje pripadaju rodu 

 Eucope (Gegenbaur). I ti su navodi, kako ću pokazati, nesigurni i nejasni. A. G. 



