— 59 — 



Mayer u38). na jednoj strani proglašuje oblik CampanuUna repens kao vjero- 

 jatni hidrarij Time ili Eirene, pa joj prema tome donosi ondje (str. 317. i i sliku 

 po Hincksu. Na strani pak 235. navodi Mayer istu vrstu Campanuline sasvim 

 odlučno kao hidrarij meduse Eucope globosa, držeći se Brownea. Obadvoje nikako 

 ne može biti ispravno, a vjerojatnije je da ni jedno ni drugo ne stoji. Međutim 

 nije zajamčeno, da je oblik, što ga Browne (cit. po Mayeru, str. 235. — 6.) opi- 

 suje pod imenom Fhialidium ci/mbaloides identičan s onim, što ga Mayer navodi 

 kao Eucope glohosa; nije ni prema onome, što stoji u Mayera, zajamčeno, da je 

 po Browneu u Plymouthu nađena CampanuUna repens doista hidrarij tih medusa. 

 Na drugoj strani nalazimo, da je za dvije druge vrste roda Europe utvrđeno, da 

 im je hidrarij Campanularid iz roda Cltftia. Haeckel je (System der Meduseu, 

 1879., str. 168.) iz hidrarija. koji odgovara CIytiji. odgojio svoju medusu Eucopium 

 primordiale, a ta je identična s Eucope pida Keferstein et Ehlers. Haeckel 

 naziva toga polipa Cli/fia eucophora. V. Lendenfeld (u Proc. of the Linnean 

 soc, New South Wales, sv. 9., str. 602.) opisuje hidrarij meduse Eucope annulata 

 von Lendenfeld, a to je Campanularid iz roda Eucope Gegenbaur s tekom glatka 

 ruba. Imamo evo dva positivna navoda, da Eucope-meduse stoje u generacionoj 

 mijeni s Campanularidama. pa sigurno nije ispravno, kad Mayer ističe Campanu- 

 linu kao hidrarij roda Eucope, koji i onako stoji rodu Clytia Lamouroux tako 

 blizu, da bi bilo najbolje stopiti ih u jedan, a uzato stoji još i rod Fh'iaJidhoii 

 Leuekart ovima i suviše blizu. 



I za eukopidski rod Phialklium Leuckart navodi A. G. Mayer (38, str. 

 266.) hidroida CampanuUna van Beneden kao pripadni hidrarij. Već uslijed naj- 

 veće moguće srodnosti, što postoji između roda PhiaUdium i roda CUjfia nije 

 vjerojatno, da bi im se pripadni hidrariji toliko razlikovali. Claus (14). koji je 

 bio dobar poznavalac tih prilika drži. da je hidroid Chjtla hidrarij roda PhiaU- 

 dium. dok Haeckel drži. da je to hidroid CampanuUna. Međutim nije ništa 

 sigurno utvrđeno. Wright (Quart. Journ. of microsc. science. n. s., sv. 2.) opi- 

 suje hidroida, što ga je odgojio iz jajeta meduse ThaumanUas inconspicua ; ta bi 

 imala biti identična sa FhiaUdium. hemisphaericum. Po tome opisu ima ua rubu 

 hidroteke 7—9 zupčića, a podulji je držak na bazi i ispod teke prstenast. Iz 

 toga se opisa jasno razabira, da se radi o hidroidu. sličnu Clytiji, a ipak ga 

 Mayer (38, str. 267.1 naziva vjerojatno Campanulinom. Naprotiv pozitivnom na- 

 vodu Wrighta stoji kratka bilješka L. Agassiza (2, str. 354.), da je hidrarij 

 meduse Oceania languida A. Ag. (= PhiaUdium languidum Haeckel) Canipamilina 

 (Wng]uia) languida., no kojoj ne možemo pridavati veće važnosti. 



I poslije ispitivanja svih literarnih navoda, s kojima raspolažemo, možemo 

 reći, da do danas nije svom sigurnošću utvrđeno, koje odrasle Leptomeduse stoje 

 u generacionoj mijeni s vrstama hidroida, što su svrstane u rod CampanuUna 

 van Beneden. 



Ni pitanje glede genetičke sveze između hidrarija sličjia Campanulini i 

 Leptomedusa iz roda Aequorea i nekih drugih ovome najbližih rodova porodice 

 Aequorida€, a imenito roda Aequorea Peron et Lesueur, nije definitivno riješeno, 

 jer se navodi, kako ćemo pokazati, različnih autora ne slažu. Ipak je po svemu 

 veoma vjerojatno, da ovakova sveza zaista postoji, pa se do daljega ima zadržati 

 posebni rod campanulinidskog hidroida ZggodacUjla, ma da s obzirom na jedini 

 hidrarij ne znamo za pravu razliku prema rodu CampanuUna. 



Wright je (Qart. journ. of microsc. se. sv. III., str. 45. i Hincks 26, 

 str. 192.) iz jajeta leptomeduse Zggodactglu vitrina (po Mayeru identična 

 s običnom Aecjuorea forskalea Pćron et Lesueur) othranio hidrarij, koji naliči 

 posve Campanulini, što se razabira iz opisa i iz slike ; ima gladak i najčešće ne- 

 razgranjen držak. Hidroteku zatvara operkul sastavljen od nekoliko segmenata, 

 a dug polip ima do 12 izmjenično kraćih i dužih tentakula s umbrelulom. Upozo- 

 rujem odmah na to. da se operkul dobro razabira samo onda. kad se nalazi u 

 zatvorenu stanju. Kad je polip ispružen, onda se distalni kraj teke nejasno gubi; 

 tako je i u naše Camelle, gdje se samo uz osobitu pažnju i uz povoljno osvjet- 

 ljenje zamjećuje slabo nabrana tanahna membrana operkula. I A. Agassiz (1, * 

 str. 110.) gojio je jaja jedne Aequoree ( Ae. albida A. Ag.l pa mu je uspjelo do- 

 biti mlađahnog polipa tako isto s dvanaest tentakula. Iz njegova se opisa ne 

 može ništa sigurna zaključiti glede pripadnosti toga hidroida. ali bi taj pored 



