— 60 — 



opisa moirao ipak biti Cainpaiuilini sličan oblik (s posve tankom i prozirnom i 

 zato nenapadnom hidrotekom). 



Iz sredozemske Aequoree (Claus, 14, navodi je kao Aequorea discus Haeckel, 

 no i sam dokazuje, da nije drugo, nego obična Aequorea forskalea), othranio je 

 hidroida Mets eh n ikof f (39, i Claus. 14. koji je publicirao njegove slike), 

 koji posve odgovara Campanulini što se polipa tiče (ima i umbreluluj. Glede 

 hidroteke su navodi nedostatni. K tome dolazi još i ta neprilika, da sve slike 

 (138.a i b. pa 139.) predstavljaju polipa u ispruženu stanju a to je, kako sam 

 istaknuo, za prosuđivanje prilika s obzirom na teku i na eventualni operkul, 

 veoma nepovoljno. Pored toga je obojici, osobito pak Clausu, lebdjela pred očima 

 slika njegova Campanopsis-polipa, koji je gol. U opisu periderma razilaze se oba 

 autora, pa dok Metschnikoff navodi naknadno (39, str. 79. — 80.), a njegovim 

 navodima moramo dati prednost, jer je on sam polipa opažavao i crtao, da njegov 

 Aequorea-polip naliči dosta Campanopsis-polipu, samo što ima manje (12; tenta- 

 kula. a i ti su kraći; što je pak za nas najvažnije, Metschnikoff ističe kao 

 spomena vrijednu razliku i to, da Aequorea-polip ima većma razvijeni periderm 

 „welcher sich in einer Art Hydrotheca erweitert''. Kako se ta hidroteka distalnQ 

 završava, o tome ne kazuje Metschnikoff ništa. Značajno je međutim, da 

 Metschnikoff odrntih zatim upućuje na Zygodactyla-polipa Wrightova. kojega 

 bi također htio smjestiti u blizinu Campanopsisa, jer da opis Wrightov ne do- 

 pušta točnije prosuđivanje periderma. Poradi toga nalaza hoće Metschnikoff, 

 da staplja Geryo)iopsidae (s Campanopsisu sličnim polipom) i Aequondae u zajed- 

 ničku porodicu Campanopsidae, a to po onome što sad znamo, nije moguće. U 

 mojoj starijoj radnji o Campanopsidama (Hadži. 20) još sam naginjao i sam tome 

 mišljenju Metschnikoifa, uz osobitu primjedbu, da je stvar, što se tiče Aequorea- 

 polipa. nesigurna i nerazjašnjena. 



Vrijedno je spomenuti još i to, da Metschnikoff ističe, kako je njegov 

 Aequorea-polip ipak sličniji polipu, othranjenu iz jajeta Time. i to s obzirom na 

 više razvijenu hidroteku, negoli pravom Campanopsis-polipu Octorchis (Eutiraaj- 

 meduse. Claus je pako pogotovu nastojao približiti Aequorea-polipa što više mo- 

 guće svome Campanopsis-polipu. Iz njegova se opisa vidi (Claus 14. str. 87.). da 

 mu nije bilo jasno, gdje je granica između drška i polipa, jer naprotiv onome, 

 što na Metschnikoffljevim slikama vidimo, a i onome, što poslije sam Metschni- 

 koff navodi, tvrdi Claus, da taj Aequorea-polip nema hidroteke, a ovamo je si- 

 gurno, da je ima. To je mjesto Clausova opisa ovo : ..... Cuticulares Periderm 

 . . . welches sich besonders unterhalb des Polypenkopfchens weit abhebt, aber 

 hier ohne eiue Hydrothek zu bilden, aufhijrt". 



U našem uvjerenju, da se tu zaista radi o campanulinidskom hidrariju. 

 potkrepljuje nas još i to, što vidimo, da Claus i hidroida nesumnjivo campa- 

 nulinidskog tipa (Campanulino. acuminata) pribraja Campanopsidama. samo što 

 mjesto teci govori o kutikularnoj kapsuli, kako bi to pribrajanje lakše proveo; 

 za dalje olakšanje te provedbe tumači gonangij tako. kao da je blastostil obični 

 polip, samo što je zatvoren u kutikularnu kapsulu. To opisivanje nužno mu je 

 poradi toga, što u Campanopsisa, kako znamo, medusini pupovi (gonofori) niču 

 direktno na golom tijelu hranidbenih hidranata. 



Glede posljednjeg roda Campanulunida, u koga se produciraju slobodne 

 leptomeduse, a to je rod Lovenella Hincks, ne možemo mnogo reći. U više je 

 slučaja opažavano, da se u gonoteci razvijaju meduse, a opažavale su se i netom 

 oslobođene meduse, na primjer Hincks (27), Clarke (cit. po Ste eh ow u. 48. 

 strana 32.). Hartlaub (23), Mac Lean Fraser (15) i Broch (10). A. G. 

 Mayeru (38) ovi su se navodi izmakli (koliko su stariji od njegova djela), a 

 Stechovv (48) drži, da je vjerojatno Eueheilota takova medusa. koja pripada 

 LoiienelU, dok Hartlaub (23) misli, da Eueheilota postaje od Campanuline. a 

 Torrey (52) navodi jednu Clytiju kao hidrarij njegove EuchUota bakeri. 



Iz ovog smo kritičnog pregleda vidjeli, kako malo sigurnoga znanja ima o 

 genetičkim svezama hidroida iz porodice CampanuUnidae s Leptomedusama. 

 Glavni je uzrok za to taj, što su mlade, netom oslobođene meduse premalo 

 karakteristične, a da bi se mogao sigurnošću ustanoviti njezin identitet s odraslim 



