— 75 — 



(Hehellinae) stavlja na bazu porodice LafoHdae, ne pridavajući gonosomi one 

 važnosti, koja joj po našem mišljenju pripada. Međutim ono, Što sam S t e c h o w 

 ističe (48, strana 26. i 27.) o svezama te hrpe s drugim porodicama, baš je naj- 

 bolji argument za posvemašnje odjeljenje Hebellida, Stecliow misli, da se za 

 slučaj, ako bi se iz rodova Hebella i Scandia htjela načiniti posebna porodica, 

 moraju k njoj pribrojiti i rodovi Fhortis i Lictorella. Pogledom na hidroid, koji 

 producira medusu Phortls, već sam se izjavio u svojoj starijoj radnji (Hadži, 

 19, strana 169. — 170.), da se očito radi o obliku, koji ma da baš nije identičan 

 s našom Hebellom, dolazi svakako u najbližu njezinu blizinu. 



Što, se tiče roda Lictorella, nema sumnje, da on pripada porodici Lafo'eidae 

 i to poradi agregiranih gonangija. Budući da u literaturi ima glede gonosome 

 Lictorelli sličnih oblika i protivnih navoda (vidi o tome u Stechowa, 48, 

 strana 28.). vjerojato je, da su eventualno u rod Lictorella uvršteni oblici, koji 

 onamo ne spadaju, nego će biti Hebellidi. No zato je za me posve sigurno, da 

 nov rod Bedotella što ga osniva S t e c h o w za otprije poznat oblik Campanularia 

 armata Pictet et Bedot, koji je Stechow naknadno točnije pregledao, ima 

 doći u porodicu HehelUdae. Taj se rod odlikuje time, što ima kuglato-drškaste 

 nematofore; inače ima hidrant posve gradu Hebelle. Slažem se sa Stechowom, da 

 Brochov rod Bonneviella (B r o c h, 7a) stoji veoma blizu Hebelli. Zaista je 

 hidroteka Bonnevielle na vlas slična hidroteci Hebelle. Veće razlike pokazuje 

 građa polipa. U jednome se Bonneviella slaže s našom Croatellom i tako je do- 

 nekle veže na Hebellidae. I u Bonnevielle su baze tentakula u većem dijelu 

 sraštene. Dvojako se opet oba oblika razlikuju. U Bonnevielle su entodermne 

 stanice u tentakularnoj osi namještene u više redova, a najveću razliku čini 

 veloid. O tome nema ni za me sumnje, da je ždrijelo samo tobože ektodermno, 

 jer je na primjerku, što ga je Broch na rezovima istražio, proboscida bila po- 

 maknuta prema želucu. Prema tome se može s nekom rezervom rod Bonneviella 

 Broch uvrstiti u porodicu HehelUdae. 



U svemu pribrajam ove rodove porodici i^eie? /i (Zae; Hebella 

 Allman Hebellopsis Hadži. Be dotella Stec,how, Bonneviella BroGh 

 i napokon nov rod Croatella. 



Croatella razlikuje se generički od svih poznatih Hebellida. pa joj je dija- 

 gnoza ova: Kolonija je sastavljena većinom od pojedinačnih drš- 

 kastih hidranata. Rjeđe dolaze slabo i jednostavno razvijeni 

 kormi. Hidroteka od spiralno odebljanog drška oštro odije- 

 ljena, glatka ili spiralno valovita s proširenim cjelovitim i 

 izvrnutimrubom. Dijafragma je sastavljena od dva sloja 

 hiti na, među kojima se uz tekalni rub nalazi vjenčasta pu- 

 kotina. Polip s entodermnim nastajalištem knida. Vijenac 

 tentakula spojen umbrelulom. Gonosoma nepoznata. U ovoj se 

 dijagnozi nalaze zasada i generički i specifični karakteri. Kad se nađu dalje vrste 

 i njihove gonosome, odijelit će se lako jedni karakteri od drugih. 



Novome rodu nadjenuo sam ime Croatella u čast prve hrvatske znanstvene 

 pomorske ekspedicije. Sto se tiče vrste, nema sumnje, da se radi o obliku, što 

 ga Pieper (44, str. 165.) opisuje kao Lafom gigas. Tom je zgodom Pieper upo- 

 zorio na sličnost habita njegova oblika s Hincksovim Lafom pocillum, što je 

 dalo povoda krivom shvaćanju njegovog oblika. Oblici Lafom poći Hum i L. 

 pggmea ne smiju se miješati u rod Hebella, kako je to htio Nutting (41). Kod 

 određivanja treba osobito paziti na nađene generičke razlike, jer je lako moguće, 

 da ovi oblici dolaze jedan kraj drugoga, pa da se za površna motrenja zamijene, 

 jer ih tada dijeli jedino veličina. 



Sad bih još želio upopuniti podatke o Hebellidama, koje sam iznio u mojoj 

 starijoj radnji, s onim podacima, što sam ih naknadno sakupio. Najvažnije po- 

 datke našao sam u lijepoj radnji Stechowa (48). Kad se s druge strane i su- 

 više isticalo, kako je Hebella parasitim nađena uvijek samo uz istočnu obalu 

 Jadranskoga mora, opominjao sam, da se ne smije iz toga zaključivati na ende- 

 mički karakter toga oblika, kaošto se kod morskih oblika mora uopće pogledom 

 na geografsko raširenje postupati veoma oprezno. Hidrarij hidroida prirašten je 

 doduše, no hidroidi imaju ipak priliku da lako proširuju nastanbeni teritorij. U 

 prvom je redu tu slobodno plivajuća medusBa. generacija ; osim toga živu slo- 



