— 8 — 



Broj zastupanih vrsta cijanoficeja nije prema ovome popisu nikako velik, 

 tek upada u oči, da je broj inače običnih termalnih vrsta prilično malen, kao 

 n. pr. Oscillatoria Cortiana, Lynf/bya Martensiana i Hypheothrix thermalis. Naj- 

 običnija i upravo karakteristična vrsta za vrela Varaždinskih Toplica je novo 

 opisana Thiothr/x jassaensis. Ona čini krasno jasno-zelene prevlake na bunarima 

 kod Josipova kupališta, uz cestu ispod grada, te kod trećeg pučkog kupališta, 

 svagda samo na dohvatu vruće vode. Na mlinovima, t. j. kolesima, nalaze se ve- 

 ćinom miješane formacije cijanoficeja, od kojih bilo koja prevladava. Dno drvenih 

 jaraka, kojima voda otječe na mlin, prekriveno je također zelenim prevlakama, 

 koje su sastavljene poglavito od vrste Oscillatoria constricta var. minor. 



Kremenjašice ili dijatomeje dolaze i uodvirci ma Varaždinskih Toplica 

 tek sporadično. Opažao sam razmjerno malo vrsta i to ponajviše u mulju na dnu 

 vrućeg potočića. 



U tome mulju ima i mnogo različnih bakterija, među kojima dolazi 

 osobito mnogo vanredno velikih spirila. Istraživanje bakterija iziskuje poseban 

 studij, koji zasada ne kanim provoditi, jer su se u tom vrućem potoku bakterije 

 mogle razviti ponajviše kao saprofitički organizmi, budući daje taj potok poradi 

 blizine kućišta osobito onečišćen. Osim bakterija ima ovdje i ameba (Amoe- 

 ba sp.), i to prilično mnogo. 



Na životinjske organizme u vrućem potoku nije^am naišao, tek na utoku u 

 Mrzli Potok, gdje je temperatura vode snižena i do 26*^ C, ima u mulju nekih 

 virnjaka (rotarija). 



Najzanimljivije je svakako opažanje o sumpornim bakterijama, a napose o 

 begijatoacejama. Budući da mi je bilo otprije već dobro poznato, da vrelo u 

 Varaždinskim Toplicama sadržava mnogo sumporovodika, nadao sam se prije 

 istraživanja, da ću ovdje naći veliku množinu preraznoličnih tiobakterija. No 

 istraživanje je pokazalo upravo obrnute odnose. Tek u samom potoku na površini 

 mulja našao sam tu i tamo nješto begiatoaceja. A i uz rubove potočića opažao 

 sam gdjegdje bjelkaste, pahuljaste prevlake, koje su bile sastavljene od dvije 

 najobičnije vrste : Begcjiatoa leptomitiformis i B. alba. To je sve, što sam našao 

 od tiobakterija. Isto tako nijesam naišao nigdje na purpurne bakterije (Rhodo- 

 bacteriaceae), od kojih mnoge pripadaju fiziološkoj grupi tiobakterija. Zasada 

 mogu konstatirati, da u vrućoj vodi sumpornih vrela u Varaž- 

 dinskim Toplicama nema tiobakterjja u obilju, što je za tu inače 

 tiotermu upravo karakteristično. Što je tome uzrok, da u sumporovo- 

 dičuoj vodi nema tiobakterija, ne može se onako naprečac odlučiti. Ovdje je 

 moguće to pitanje tek napomenuti. U prvom redu mogla bi biti uzrokom pre- 

 visoka temperatura, što bi se međutim dalo pokusima ustanoviti. Znatniji 

 bi uzrok mogao biti : odveć velika količina sumporovodika ili 

 pak premalena količina ugljične kiseline, koju begijatoaceje kao izuzetno auto- 

 trofni organizmi trebaju za sebe. 



Dne 9. septembra ove godine posjetio sam ponovno Varaždinske Toplice, 

 da ispitam, je li se vegetacija terma promijenila. Našao sam u svim odvircima i 

 bunarima posve jednaki sastav cijanoficeja, tek tu i tamo zamijenile su se domi- 

 nantne vrste ; tako je n. pr. na mlinskom kolu bila zastupana kao dominanta 0. 

 (■halybea. U glavnome su biologijske prilike ostale nepromijenjene 



II. Topla vrela ili euterme. 



U tu grupu pripadA terma Smrdeće Toplice kraj Tuhlja kao tioterma s tem- 

 peraturom od 33 — 36'^ C i Sutinske Toplice kao akratoterma s temperaturom od 

 37*^0, dotično u odvircima, koji dolaze u obzir, s temperaturom od 30 — 34^0 



