27 



I. Biologijski dio 



1. Ekologijska klasifikacija alga. 



Razmotrimo li razvoj algologijske geografije, možemo sva istraživanja po- 

 dijeliti u dvije grupe. U prvu florističku grupu mogli bismo metnuti sve radnje, 

 koje se kod obrađivanja nekoga kraja zadovoljavaju time, da pruže u tančine 

 dotjeran sistematski popis. Istina, takvi su popisi dobra podloga daljim studijama, 

 pogotovu općeno geografskim, koja su i onako tek u početku, uo to nije jedina 

 zadaća algologijske geografije. U tu grupu pripadaju s obzirom na naše krajeve 

 radovi H a n s g i r g-ovi i Protićevi. U drugu hrpu mogli bismo svrstati ave 

 one radnje, koje se osim florističkim izbrajanjem bave i životnim problemom 

 samih alga, to jest ekologijskim faktorima i njihovim djelovanjem na alge. Po- 

 četak toj grupi učinila su dva epohalna djela, koja su izišla na svijetlo otpri- 

 like u isto vrijeme, a vezana su uz dva imena — Warmiug i Klebs. Od 

 toga doba imaju gotovo sve geografsko algologijske radnje manji ili dulji biolo- 

 gijski dio, koji već veoma često i uvelike prekoračuje opseg samoga sistematskog 

 izbrajanja. Od spomenutih dvaju priznatih botanika osobito je prvi udario temelje 

 i smjer za to novo shvaćanje u svojoj „Ekologijskoj fitog e ografi j i"', 

 dok je drugi zaslužan za rasplodne prilike kod alga.* Težište Warming-ova 

 djela počiva na klasifikaciji bilinskih zadruga i na ekologijskoj zavisnosti nji- 

 hovih sastava. Kako je poznato, Warming to nije iznio samo za više bilje, 

 već i za niže, no potankosti ne pruža ni kod jednoga ni kod drugoga, već to 

 prepušta specijalnim istraživanjima, koja treba da tu klasifikaciju nadopune. 



Pregledamo li malo rodove alga, uvjerit ćemo se, da neke živu u moru, 

 druge u slatkoj vodi, a treće na zraku. To su tri glavne ekologijske hrpe. izu- 

 zevši rijetke parasitske tipove. Sve su te tri hrpe svezane biologijskim prelazima. 

 Posredni su tipovi morskih i slatkovodnih alga stanovnici brakičnih voda. Alge, 

 koje nastavaju zonu između najviše plime i najniže osjeke, prilagođene su i na 

 more i na zrak. Slatkovodne su amfibije također veoma obične; treba samo pod- 

 sjetiti na mnoštvo takovih cijanoficeja. 



No time nije završena klasifikacija alga, pa su mnogi išli i dalje. Tako se 

 pokazala i Warmingova klasifikacija pretijesna, a S c h r o d e r^ upopunjuje 

 Warminga otprilike ovako : 



1. Limnofilne alge. To su alge jezera, bara, jaraka i t. d. 



2. Potamofilne alge. Ovamo pripadaju alge voda tekućica. 



3. Sfagnofilne alge, koje obitavaju po čretovima. 



4. Krenofilne alge; stanovnici izvora. 



5. Geofilne alge; živu na vlažnoj zemlji. 



6. Litofilne alge, koje nastavaju šuplje pećine ili vodom ovlaženo 

 kamenje. 



7. Kriofilne alge, koje živu na ledu i snijegu. 



Kakogod je ta klasifikacija lijepo zamišljena, ipak se ne može primijeniti 

 na naše krajeve, jer nije potpuna, a kategorije su joj odviše općene. Schroder 



^ Warming E.: Plantesamfund. Grundtrdk af den okolofjiskc Flmitv geografi. 

 Kjobenhavn. 1895. Njemački prijevod od Grabnera. Berlin, 1902. II. izd. 



2 Klebs G. : Die Bedingungen der Fortpflanzung hei einigen A Igen und 

 Pilzen. Jeua 1896. 



' Schroder: tJber die Okologie der SvJJivasseralgefi. Jahresbericht der Schle- 

 sischen Gesellschaft fur vaterlimdische KuUur, I, XXVI, 1898 II. Abt. b, zoolog.-bot 

 Sektion; str. 7.-9. 



