— 31 — 



gotovo i nema. Jedino je takv^o naše jezero Trakošćansko, što ga čini potok 

 Ćemernica, no tu nije nitko lovio planktona, premda bi to bila veoma zahvalna 

 zadaća. 



Drugoj kategoriji pripada plankton tekućica, to jest rijeka i potoka. O 

 tome nam planktonu nije i opet ništa poznato, premda Sava i Drava daju lijepo 

 polje istraživanja. Za algologa je potamoplankton manje zanimljiv, jer su stanov- 

 nici toga planktona većinom životinje. 



Treća je kategorija planktona kod nas najobičnija. Heloplankton nalazimo 

 po našim ribnjacima (Maksimir, Božjakovina, pa u ribnjacima u okolini Jaske), 

 i u većim barama. Karakteristika je heloplanktona obilje bilinskih tipova. 

 U našem se kraju bavio istraživanjem planktona I. Krmpotić; on je svoja 

 istraživanja obavljao u zagrebačkoj okolini, a rezultate je štampao pod natpisom: 

 „Prilog mikrofaimi i mikrojiorl zagrebačke okoline" u 1. svesku „Prirodoslovnih 

 istraživanja" (1913.). 



U sistematskom dijelu navodi Krmpotić, osim kremenjašica, ovih deset 

 fitoplanktonata : 



Dinobryon sertularia Scenedesmus quadricauda 



Fhacus pleuronectes Se. obliquus 



Ceratium hlrundmella Pandorina moruni 



Eudorina elegans Clostcrium ceratium 



Shpaerocijstis Schroterl Staurastrum gracile. 



U biologijskom dijelu govori Krmpotić o kvantitativnim prilikama plank- 

 tona u pet maksimirskih ribnjaka, te o promjenama, što. se zbivaju u pojedinim 

 godišnjim dobama. Zimi prevladavaju od fitoplanktonata kremenjašice. U proljeće 

 javlja se silno obilno vrsta Eudorina elegans. Zatim postaje za neko vrijeme 

 dominantna vrsta Dinobrijon (bar u 1. ribnjaku), a kad te nestaje, dominiraju 

 Sphaeroci/stis Schroteri i Eudorina elegans. Potonje ima još u septembru silan broj, 

 no dolaskom zime iščezava i ona. 



Uz maksimirske ribnjake proučavao je Krmpotić i neke bare u zagre- 

 bačkoj okolini, no iz tih nam ne donosi više bilinskih tipova. To je u glavnome 

 sve. što je dosada poznato o planktonu sjeverne Hrvatske. 



3. Aeroliti. 



Aerofitskih alga ima kod nas razmjerno malo ; to nije ni čudo, jer su te 

 alge stanovnici poimence vlažnih vrućih krajeva. Među prave naše aerofite mo- 

 žemo ubrojiti svakako trentepolije. TrentepohUa aurea kod nas je veoma obična. 

 Nalazimo je često po vlažnim zidovima. Tako dolazi u Bukovcu, Blizuecu, Miku- 

 lićima, Sv. Simunu, a u Zagorju na spomeniku, koji je podignut iza preloženja 

 Vampera^ Ovdje moram spomenuti i jedno veoma obilno stanište, koje više ne 

 pripada u naše područje; to je jedan kameni zid uz cestu između Cateža i Ve- 

 like Malnice u Kranjskoj blizu hrvatske granice. Mnogo češće dolazi trentepolija 

 na naravnom neizdjelanom kamenju; takovu sam našao u Sutinskim Toplicama, 

 u Krapini, na Oštrcu. u Rudama i u Zagrebačkoj okolini na Rebru. Srodna je 

 toj algi mnogo sitnija T. umbrina, koju sam našao tek na jednom mjestu, i to 

 na brezovoj kori u Sv. Heleni kod Samobora. 



Mnogo su češći zeleni aerofiti, koje nalazimo po kamenju i pećinama, pa 

 na vlažnoj zemlji, a veoma rado pokrivaju sjevernu i sjevernoistočnu stranu debla 

 našeg drveća. Pleurococcus vulgaris dolazi mnogo na kori zrinjevačkih platana u 

 Zagrebu. Slična mjesta obitavaju (a često i u društvu sa prije pomenutim vr- 

 stama) Hormidinm i Sticchococcus. Hormidium fiaccidum susreo sam gotovo svagdje. 

 Horinidiiim nitens, koji mnogi drže za jedan oblik pređašnje vrste, našao sam 



1 Putem iz Smrdećih Toplica u Krapinske. 



