— 32 — 



dosada tek u bizečkoj i markušcvačkoj spilji ; u prvoj od pomenutih spilja 

 našao sam je gotovo u posvemašnjoj tami, no ipak je bila bujno razvijena. Stic- 

 chococcus haciUans susrećemo svuda po sjevernoj Hrvatskoj, a ako je suh, nije 

 ga teško prepoznati i makroskopski po njegovom osobitom zelenilu. Obično obi- 

 tava uza dno našeg drveća, gdje se deblo već proširuje i razgranjuje u korenje 

 ili pak prekriva susjednu zemlju. U posljednjem slučaju bojadiše čitavo šumsko 

 tlo zeleno, tako u. pr. na jednoj mladoj krčevini blizu Varaždinskih Toplica. 



U zagrebačkoj okolini, a i u samome Zagrebu, veoma je obična tako zvana 

 „Krvna alga" (Porphijndium cruentum), koja nalikuje na svježu stinutu krv. Tu 

 sam istu algu našao i u Glogoveu kraj Koprivnice. — Botnjdium granulatum, 

 koji dolazi u drugim krajevima dosta često, nijesam dosada mogao naći. 



Od aerolitskih cijanoficeja nastava Phormidium (Auturnnale veoma rado vlažnu 

 zemlju. U seoskim a i u gradskim dvorištima vidimo često velike tamne mrlje, 

 koje su sastavljene od busena te alge. U Varaždinu sam našao tu vrstu u 

 društvu sa Ph. imcinatum, a u Zagrebu s vrstom Oscillatoria amphibia. 



Amfibijske alge spajaju aerotitske sa hidrofitskima. Te su se alge tako pri- 

 lagodile prilikama, da za kiša mogu živjeti u vodi. a kad voda ispari, razvijaju se 

 dalje na zemlji. Kao amfibije treba u prvom redu spomenuti većinu cijanoficeja, 

 koje uopće veoma naginju toj ekologijskoj grupi. Od viših alga moram spome- 

 nuti vošerije i zigneme, od kojih neke vrste mogu prijeći i na kopno. 



Medu aerofitima pošlo mi je za rukom naći i dvije nove vrste — Symploca 

 erecta i Cylindrospennum Vouki, o kojima govorim na drugome mjestu. 



4. Bentos. 



Nije teško opaziti veliku razliku između velikih i malenih vodenih naku- 

 pina, no nešto je već teže razlikovati prolazne nakupine od trajnih malih vo- 

 denih nakupina. Promotrimo ponajprije male prolazne nakupine, za koje smo već 

 prije rekli, da su ili kišni jarci ili kaljuže. Karakteriska je takvih stagniraj ućih 

 jaraka, da iza obilnih kiša postaju tekući, a da im za žege voda presuši. Kvali- 

 teta kišnih jaraka može biti najrazličnija. Po seoskim jarcima nalazimo gotovo 

 jedino različne euglene (najradije Euglena viridis) i to u ogromnom mnoštvu; to 

 je u svezi s organskom hranom, koje tu ima sva sila. Pred ljeto, kad već jarak 

 presuši, dogodi se često, da se euglena razvije samo tamo, gdje ima još vode, 

 na primjer u utisnutim kokošjim stopama. Tim načinom viđamo po takvim jar- 

 cima često zelene otiske nogu od pilića. Euglenu mogu zamijeniti različni drugi 

 flagelati i volvokaceje, i to u većoj i u manjoj mjeri. Za primjer donosim sastav 

 jednog kišnog jarka od 16. IH. 1915. u botaničkom vrtu: 



cc Trachelomonas hispida, -h Euglena polymorpha, 

 c Cryptomonas ovata. -\- Pteromonas angulosa, 



-f- Trachelomonas volvocina, rr Phacus pleuronectes. 



Nešto manje onečišćenja od euglena traže različne cijanoficeje i to poglavito 

 vrste Phormidium, Oscillatoria i Lgnghia. Susrećemo ih najradije u blizini ljud- 

 skih kućišta, gdje u crno-zelenim krpama prekrivaju blatnu vodu. Tu obično 

 dolaze : Oscillatoria limosa, 0. splendida, pa Phormidium papjyraceum. Ako je voda 

 još čišća, dolaze u njoj svjetlo-zelene cijanoficeje, kao na primjer Osrilloioria 

 tenuis i neke Phormidium-vvste. Cesto ćemo vidjeti miješane formacije, gdje se 

 združila po koja cijanoficeja sa zelenim algama. Tih asocijacija ima kod nas 

 dosta, a za primjer navodim sastav jednog takvog kišnog jarka od 17. 3. 1915. 

 uz cestu u Markuševac : 



U jednome dijelu jarka čini facies 



Oscillatoria irrigua. 



