I 



napokon, <la budu posve općeno uporabljivc m svu hrpe spužava), a da se niži 

 pojmovi, dotično izrazi, mogo lako izvesti. U tome sam smislu izabrao aa h đer- 

 maliii aloj u u smislu tfinchinovu (još nešto proširenom, što se ti Se viših apužava) 

 izraz pinakođ e r m. 



Pod pinakodermom po Sollasovu izrazu pinakocita, t. j. sve, 

 epitelijalne, pljosnc stanice bez kolara) razumijem svu tkaninu (ne samo epitel 



i eventualnu vezivnu tkaninu i pojedine raštrkane stanice I, U kojoj je u- 

 klopljena probam aa tkanina ili hoan ode rm. Pi n akode rm u je analogan ektoderm, 

 a boanodermu (izraz uzet po hoanocitama, koje su /.a taj sloj u svih spužvi karak- 

 teristične, a uopće jedine izgradnju hoa llerm) 1 , entoderm pravih metazoa. 



Dioba svih spužvinih tkanina u samo dvije skupine: pinakodenn i boano- 

 derm. ima svoj dobar razlog ne samo u morfologiji i fiziologiji, nego i u 

 razvojnoj povijesti. Epitelijalni se dio vanjskoga sloja od subepitelijalnoga ne da 

 ...tru udijeliti, pa tako naš pinakoderm odgovara ektodermu i meso- 

 dermu kod većine pisaca ili ekto-mesodermu po F. E. Sohulzu i dermo- 

 parenhimalnom sinju po Maasu. Pinakoderm daje spužvi oblik i držanje (skelet ogen i 

 sloji. te zakriljuje probavljajući dio kao i spolne produkte i njihove preteče 

 indiferentni' stanico. Pinakoderm može biti u glavnom epitelijalan sa manje ili 

 više ba/.iepitclijalne ili subepitelijalne hladetinaste tvari s pojedinačnim stanicama. 

 koje ne čine nikakvu jedinstvenu tkaninu. Kao epitel oblaže ne samo vanjsku 

 površinu, nego i čitavu nutarnju površinu s izuzetkom onog dijela, što ga oblaže 

 boanoderm. Hoaooderm može razviti znatan suliepitelijalni dio s karakterom ve- 

 zivne tvari, a može biti i posve trabekularan (H e x a c t i ti e 1 1 i da), taj pako može 

 dakle biti vanjski a i nutarnji. 



tlleile lioanoderina se ne može mnogo reći. To je u pravilu jednoslojni 

 epitel. koji je u najrjeđem slučaju jedinstven iCalcarea homocoela); obično 

 je razdijeljen u pojedine posebne dijelove ikomorica, Geisselkammer, eorbeille, 

 ehamber) Šupljina, što je oblaže hoanoderm, jest hoanocel. pa 

 i odgovara probavnoj šupljini (samo po analogiji; faktično se u njoj 

 ništa ne probavlja za razliku prema pravim metazoama). Hoanocel je jedinstven 

 jedino kod Calcarea homocoela ili askona ; inače je svuda sekundarno 

 razdijeljen u mnogo manjih jedinica. Sve ostale šupljine U spužava. 

 optočene p i n a k o d e r m n i m e p i t e 1 o m, supsumiram pod jedinstveni 

 izraz: spongocel. 2 Spongocel se može dijeliti u različite niže kategorije 

 prostore, kanale., što nas se ovdje dalje ne tiče. Samo tu i tamo može se govo- 

 riti o tragovima prolaznog gonoeela, gdje je prostor s nakupinom spolnih stanica 

 u pleromu (galerti. opkoljen posebnim folikulom. 



Na ovome smo mjestu predloženu promjenu nazivlja iznijeli više programa- 

 tički. podupirajući se pretežno o formalne razloge, a u drugom, teoretskom dijelu 

 Ove rasprave, dati će se zgodnija prilika, pošto ćemo u opisnom dijelu iznijeti 

 fakta, za potporu argumenata, koji su bili odlučni za poduzimanje ovog našeg 

 koraka. Jiadi se o tome. da se zaključci s obzirom na shvaćanje spužava do 

 kraja konzekventno provedu, a ne samo djelimice, kako se to činilo dosada. 



I. Opisni dio. 



1. Oblik i grada askona. 



1. Vanjska morfologija o 1 i n t a. 



Kao izlazište ga morfološko proučavanje priznato (Miklou cho-Maelay 



109, llaeekel -4* 1. i. t. d. | polimorfnog oblika, odabirani kao najzgodniji, naj- 

 jednostavniji askon (Olvntbus Haeckelov, slika 1.1. u koga je pitanje 

 individualnosti posve jasno. Realni olint. poznat je samo kao razvojno stanje. 

 većinom »amo prolazno, razlikuje se od Efaeckelove sheme. Na jednu bitnu raz- 

 liku upozorio je već E. A. Minehiu ( lili. str. 27.1. Ta se razlika tiče usku 



: Vosmaer (163J govori o hoanoepitelu (dotično <> „Kragenepituel-u"). 



-' Izraz taj već se: upotrebljava (vidi Lameerc-a, 74, str. 110.). 



