20 



Haeckel I 1 ')', koji je u svojoj velikoj monografiji kalcispongija svrstao sve 

 dotadašnje znanje otoj hrpi spužava, te ga i sam znatnu proširio, očito ne broji 

 promjene, koje se na askonu događaju, iza kako je taj postigao stanje olinta, n 

 ontogenjju. Poučen nalazom Mikloucho-Maclay-evim na njegovu obliku 

 un, turim blanca o polimorfozi (i metrokormiji, t. j. o pojavi različnih tipova korma 

 na jednom te istom većem kormu), proširio je taj nalaz na mnoge druge askone, 

 ali do potpunog poimanja te polimorfoze nije se dovinuo. 



Prema onome, Sto je Haeckel izneo u svome .,Prodromu" priprava za 

 samu monografija kalcispongija, izašlu god. 1869.), svakako se može konstatirati 

 znatan napredak, koji je nastao pod utjecajem M i kl ou eho-Maclaya. Umjetni 

 je karakter sistema nešto smanjen, ali je zato ..prirodnom sistemu" dodan u 

 drugom svesku monografije umjetni sistem, čijim je elementima međutim protkan 

 i skelet toga „prirodnoga sistema". Zaista neobična metoda! Formalni rezultat 

 te operacije čine Ilaeckelovi ..geuerični varijeteti" vodni' odlike), koji nas ovdje 

 u pivom redu zanimaju, dok njegovi specifični varijeteti (vrsne odlike) pripadaju 

 potpuno sistematici, pa nas se ovdje dalje ne tiču. 



Svaka vrsta askonu ima prema vanjskom obliku i sastavu individua dotično 

 korma stalan niz tik rodnih oblika, koji se gotovo u svih vrsta ponavlja. Važno 

 je, da već Haeckel konstatira, kako kod pojedine vrste ova ili ona „rodna 

 odlika" prevladava. Svezu između životnih prilika ti spužava unutar svake pri- 

 rodne vrste i pojavnog oblika (generičke varijetete) spominje Haeckel jedva 

 tu i tamo ili još ispravnije: na tu se svezu može ovdje ili ondje iz njegovih 

 navoda zaključivati. Po našem mišljenju ima ta stvar znatan utjecaj. 



tome, da sve te generičke varijetete unutar svake pojedine prirodne 

 vrste postaju iz zajedničke osnovne forme, bio je Haeckel uvjeren poslije na- 

 laza Mikloucho Maclay-eva na Guancka (Clathrina) blanca-oblihu i na svojim 

 nalazima, učinjenima osobito na Ascetta (Clathrina) eoriacea. Vidi se to osobito 

 iz rečenice u specijalnom dijelu (strana 26.), da mu je uspjelo dokazati nepo- 

 srednu svezu i postanak svih 11 različnih oblika (generičkih varijeteta) iz jednog 

 zajedničkog osnovnog oblika (Olynthus coriaceus). No slike (46, tabla 3.) poka- 

 zuju nam mnogo više, nego što Haeckel sam u tekstu iznosi. Među slikama 

 nalazimo velik broj prelaznih stadija od najvećeg interesa, koje smo i mi u 

 našeg objekta našli, a Haeckel ih u tekstu samo letimice ili skupno spominje, 

 i >d solitarnog olinta prelazi Haeckel opisujući razne forme, smjesta na korme 

 tipa soleniskus (skupina drškastih olinta na zajedničkoj nozi), a da iznajprije ne 

 tumači, kako je došlo do stvaranja takvog korma. Dalje izvodi, da od soleniskus- 

 korma postaje „tarus" time, što se pojedini olinti među sobom srašćuju. 

 Haeckel ne opisuje dalje nigdje sam proces stvaranja korma, pa ipak veli 

 općeno (46, II., strana 28.) za sve monoblastične korme,. a to su oni samo - 

 jednom nogom, postali iz jedne ličinke, da nastaju ..đureli Vcr/.u eigung oder 

 Knospenbildung einer einzigen Person" (t. j. Olinthus). 



No ima mnogo korma sa po dva i više nožnih dijelova.. Takvi „poliblastični" 

 kormi imali bi nastati iz više osoba (olinta), u početku razvoja samostalnih. 

 koje su postale iz Učinaka; te su zasjele slučajno jedna veoma blizu druge, 

 pa su im olinti došli do doticaja, a spužve se kod trajnijeg doticaja svagda 

 jrašćuju. Ni Haeckel ni ostali mnogobrojni pisci, koji govore o poliblastičnim 

 kormima u askona. nijesu motrili takvo brpimično zasjedanje Učinaka i srašćivanje 

 razvijenih olinata. Puko mišljenje stavljeno je na mjesto činjenice, i jednom u 

 literaturu uvedeno, uvriježilo se i sačuvalo, ma da je ostalo sve do sada bez 

 svake stvarne podloge. Pojav poliblastije (opažavan samo pod uvjetnim labora- 

 torijskim prilikama u formi srastenja ili splinjavanja nekolikih blizu ležećih 

 liftinaka, nije ni najmanje vjerojatan, jer kako bi se pod prirodnim prilikama. 

 gdje se ličinke razlijeću plivajući strujom, moglo dogoditi, da će više njih za 

 sjesti gotovo na isto mjesto! Još prije moramo zabaciti poliblastiju kao običnu 



0, kad nam je Uspjelo utvrditi, kako ćemo dalje iscrpljivo prikazati, pravi 

 način postanka korma s više „nogu". 



im poliblastije možemo iz različnih navoda Haeekelove monografije uz- 



l,t ' tri načina, kojim se W pojedinačnog "linta stvaraju kormi: prvi mu je i 



glavni faktor razgranjivanje (zapravo je to dužinski rast i pupanje, jer razgranjivuti 



