— 21 



se može samo ono, što raste i tjera pupove). Drugi je faktor srašćivanje, bile 

 razgraujivaujeiu nastalili grana, bilo uslijed poliblastije nastalih olintskih skupina. 

 Treći je faktor nepotpuna uzdužna dioba. Potonji faktor, kojemu ćemo pripisati 

 znatnu ulogu, Haeckcl i ne navodi u opisnom specijalnom dijelu, nego uzgredno 

 u općeuom dijelu, raspravljajući o rastu (46, I., strana 392.-393.). Ne razabira se. 

 na temelju kojega je opažanja Haeckel došao do toga faktora i kako on raz- 

 likuje. Sto je postalo srašćenjem zasebno rastom nastalih grana, a što nepotpunom 

 uzdužnom diobom, jer se to naprosto i ne da razlikovati. Glavnini faktorom drži 

 Haeckel pupanje, a da u specijalnom dijelu nije nigdje uz pomoć realnog 

 primjera i slika prikazao akt pupanja. Haeckel (46, I., strana 392-393.) veli: 

 „Diese Vermehrunv; (se. der konstituierenden Personen) geschieht meistens durch 

 Knospenbildung. seltener durch unvollstanđige lougitudinale Teilung der Person. 



Bei deu geflochtenen Stocken, Askonen und Leuconen geschieht dio 



Vermehrung der anastoinosierenden rokrenformigen Personen durch longitudinale 

 Teilung, \vobei die beiden, neu entstehenden Rohren sich in ihrer ganzen Langc 

 von einander abschntiren, und nur an den beiden Eininiindungsstellen mit 

 einander in offener Communication bleiben". 



Osobito važnim faktorom kod stvaranja većih korma u spužava pred svim 

 drugim životinjama drži Haeckel srašćivanje ili konkrescenciju. Srašćivanje 

 imalo bi dolaziti i kod monoblastičnih i poliblastičnik korma, gdjegod se „grane" 

 dotiču. Ipak se vidi, da to može biti tek drugotni faktor, jer srašćivanje pret- 

 postavlja izrasle izdanke, ..grane" ili pupove. Koliko je pretjeranu ulogu Hae ckel 

 fnaravno po kombinaciji, ne po opažanjima) pripisivao srašćivanju u svezi sa poli- 

 blastijom, vidi se iz ove rečenice: ,,Alle groCeren Ascon-Stocke sind durch 

 secundare Verwachsung von zwei oder mehreren, oft sehr zahlreichen, pri- 

 maren mouoblasten Stocken oder urspriinglich getrennten Personen entstanden 1 ' 

 (1. c, strana 394.). Ne treba posebno ni isticati, da je to sasvim neopravdano. 

 Ipak se mora Haeckelu priznati, da je sve važnije faktore, koji dovode 

 do tvorbe korma u kalcispongija. uzeo u račun, samo nije funkciju svih tih 

 faktora ispravno ocijenio, a što je još važnije, nije sudjelovanje tih faktora 

 proveu sistematski. Nije nigdje istaknuta eventualna sveza između određenog 

 načina rasta i pojedinih sistematskih kategorija askona. Dobiva se utisak, kao 

 da sve prirodne vrste mogu manje više na različnije načine bez utvrđenih pravila 

 izvesti 'sve oblike „umjetnoga sistema". Na to iznalaženje zakonitosti mogla je 

 nauka o spužvama još dugo čekati, pa je u tome pogledu sve do danas priličnu 

 malo učinjeno, jer su za tu svrhu nužna mnogobrojna specijalna istraživanja na 

 svakoj pojedinoj vrsti na veoma velikom broju objekata. Posve suvisli niz 

 promjena nije Haeckel zapravo ustanovio ni za jednu prirodnu vrstu, premda 

 nm je to materijal, s kojim je raspolagao, sigurno bar za neke vrste, dopuštao. 

 kako se jasno vidi iz slika na trećoj tabli, koje se tiču oblika Aseetta (Clathrina) 

 ćori«/-* a. 



Prema primjeru ostalih životinja, koje naginju stvaranju korma, moglo bi se i 

 u askona očekivati, da se eventualno produkti diobe ili pupanja posve odjeljuju, 

 te da tako od vegetativnog rasta dolazi do nespolnog rasploda. Nešto, što bi 

 ovamo pripadalo (pod očito krivim imenom stvaranja gemula), izneo je prije 

 Haeckela Miklo u eh o-Maclay za Guancha blanca. Međutim je Haeckel. 

 kako ćemo vidjeti, natjerao Mikloucho-Maelava direktno u laž, a nije ima" 

 pravo (1. c, I., strana 397.-399. i. tvrdeći, da ne samo u kalcispongija nema gemu- 

 lacije, nego uopće nikakvog nespolnog rasploda, jer se pupovi uikada ne 

 odjeljuju. Mikloucho-Maclay-ove tobožnje gemule da uopće nijesu životinj- 

 skoga podrijetla, nego po svoj prilici vegetabilnoga. 



U daljih petnaest godina, to jest do objelodanjenja Vosmaerove skupne 

 obradbe spužava (u „Broun's Klassen und Ordnungen des Tierreiehes") nije 

 u pitanju postolintskog razvoja askona urađeno ništa bitna. Jedino je Vasseur 

 (160) opisao u oblika Leucosolenia botryoides potpuno odjeljivanje pobočnih di- 

 vertikula (zovu ih rado pupovima). To ne bi bilo ništa neočekivana. Ali po 

 Vasseur u postaje oskulom „pupa" bazalni otvor, to jest onaj, koji je nastao 

 odjeljivanjem od materinskoga organizma, a i poredaj je Štapićastih iglica na 

 pupu prema tome udešeii. To se nikako ne slaže s onim, sin se znalo, a što se i 



