— 33 — 



koje izlazi iz pov r ećane regeneracione moći, a ova opet stoji u uzročnoj (kon- 

 dicionalnoj) svezi sa specijalnim biološkim prilikama i s građom (n. pr. metamerrii 

 crvi). Znak je sekundarnosti najviše vi tome, što bar djelimice još prije (po- 

 prečne!) diobe regenerira svakoj polovini dio, koji bi kod diobe bio izgubljen 



Slika 10. Askoni za uzdužne diobe. «, s inedijalnom brazdom (bj, koja je djelimice prešla a 

 „okno" (dl:) ili potpun rascjep: b rascjepom (rj nastali dvostruki bazalni krajevi a nožnim 

 pločama (nj razilaze se; odozgo je novim rascjepom (rj raspolovljen i oskularni dio (oj, jedan 

 od askoua kćeri počeo se dalje uzdužno cijepati (okj; <\ slično kao b, oba askona kćeri drže se 

 samo još sredinom: inače ima svaki svoj oakulum (o, oj, i nogu. Po bojadisanim preparatima 

 u čitavome čitano s pomoću sprave za crtanje. 



(paratomija i shizogainijal. Razmjerno je češća dioba u embriona ili mladih pu- 

 pova, osobito u sjedavih životinja (Brvozoa, T unio at a). 



U najnižih pravih metazoa — Coelenterata -- nalazimo diobu kao na- 

 čin nespolnoga rasploda, i to pored poprečne diobe i uzdužnu. U prvi čas izgleda 

 čudno, da baš u najniže hrpe Coelenterata - u Hy drozoa -- gdje bi se najviše 

 imala očekivati uzdužna dioba, dolazi ona rijetko, naprotiv dolazi češće u najviše 

 hrpe, u Anthozoa. Pogledamo li stvar pobliže, moći ćemo prividnu protivštinu 

 shvatiti. Potpuna dioba kao sredstvo za umnažanje vezana je 

 uvelike na pomičnost; za dijelove, kao rezultat diobe, mo r a se 

 pokazati, da se mogu razići. U potpuno priraslih životinja to ne ide, tamo 

 dakle ne možemo ni očekivati potpune diobe; naprotiv možemo to prije očekivati 

 kod pomičnih, makar i samo sporo po podlozi puzavih životinja. Da smo time 

 utvrdili općeno pravilo, vidimo jasno, ako isporedimo više životinjskih hrpa, u 

 kojih ima nespolnoga umnažanja bilo diobom, bilo pupanjem, pa ako uzmemo još u 

 obzir, da li su potpuno sjedave ili pomične. 



Osobito ističem, da to vrijedi već za protozoa. Plazavi i slobodno plivajući 

 oblici (bez posebnog obzira na sistem, dakle Rhizopoda, Fl age 11 a ta, Čili at a, 

 a tih je većina), dijele se. Nešto kompliciraniju diobu, koja graniči s pupanjem. 

 nalazimo na primjer u Infusoria (Ci li at a), koja većinom sjede, a samo od 

 vremena do vremena plivaju slobodno, otkidajući se od podloge (Stentor); u manje 

 ili vize stalno priraslih oblika (Vovticella, Ephalota (Podophnja), Dendrosoma i t. 

 d.) dolazi eto već među Protozoama pupanje, u potonjeg oblika što više pored 

 vanjskih i neke vrste nutarnjih pupova kao viši stepen razvoja (isp. Langov 

 udžbenik komparativne anatomije, S. Kent: Protozoa). 



Ne obazirući se sada na dalje hrpe, moramo se časak zadržati kod najbližih 

 susjeda spužava, kod Coele u tarat a. Hidropolipi su pretežnim dijelom posve 

 sjedavi. Nije mi poznat nijedan sigurni i normalni slučaj među sjedavim hidro- 



PRIRODOSLOVNA ISTRAŽIVANJA HRV. 1 Sl.AV.. SV. 



10. 



