as — 



Moguće je, tla pored faktora, koje sam već spomenuo (sniženi aktivitet u 

 pomicanju, intenzitet i način rasta), ima kod toga odlučivanja neku ulogu i to, 

 što je veličina oskularnoga otvora jednog olinta sasvim dostatna i za odvod 

 mnogo veće količine vode. iiego Sto ulazi kroz pore pojedinačnog olinta. Moguće 

 je što više, da se komplikacijom hoanocela („kanalni sistem" i postizavaju sekun- 

 darne neke prednosti u izrabljivanju uvedene vodene struje i to tako, da s jedne 

 strane budu po mogućnosti sve hranive čestice uhvaćene, a da se s druge strane 

 bolje provede odjeljivanje svježe vode od one već upotrebljene, analogno rastav- 

 ljanju arterijalne krvi od venozne u kralješnjaka. Da u organizmu spužava ta 

 tendencija (razvojni smjer) postoji, vidi se veoma jasnu u viših spužava; svi 

 poznavaoci spužava pridavaju toj tendenciji veliku važnost. Upravo se čitav 

 dalji razvoj ili organizaciona diferencijacija kreće oko „kanalarnog sistema 11 . 

 Već su beterocelne kalcispongije postale od homocelnih na temelju te razvojne 

 tendencije i V o s m a c r. 162, 163, Polćjaeff, 12.3, i t. d.); kod toga je prilično 

 zališna prepirka jesu li radijalne tube ili bičaste komorice )iostale od olintovih 

 divertikula (dakle kao pupovi) ili uslijed nabiranja hoanoderma i sekundarnog 

 podebljanja hladetinastog sloja, koji se sve više razvijao u posebnu vezivnu 

 tkaninu oslanjajući se ipak uvijek na pinakoderm. Izlazište za razvojnu liniju 

 beterocelnib kalcispongija čini svakako individuum prvog stepena (persona: 

 :3ycon), koji stoji po svojoj organizaciji povrh askona. Po Polejaeff.u (123) 

 raz\io se Leucon-tip iz Sycon-tipa. Ipak mi se čini vjerojatnije, da je već u 

 ^iskona zapažena tendencija diferencijacije kanalnog sistema (pored hoauocela 

 nastupa spongocel). pošla u kalcispongija bar u dva smjera, u kojima se neza- 

 visno među sobom razvijala dalje. Među nekalkarnim spužvama imamo cijedi niz 

 paralelnih, divergentnih i konvergentnih razvojnih linija, a sve se poglavito 

 tiču kanalnog sistema. 



Jedna te ista razvojna tendencija javlja se u najudaljenijim pododjelima 

 iste hrpe. Eto drvoliki oblik nalazimo među askonima (mnoge Leucosolenije), 

 medu sikonima (Haeckelov Sycopkyllum ramosum), ili uopće među hetero- 

 celnim kalcispongijama, a nerijetko među đemospongijama, i to u različnim 

 pododjelima (Spongilla, Chalina, Phakellia, i t. d.). To isto vrijedi i za druge 

 kormijske tipove (soleniskus. nardorus). 



Medu našim materijalom našli smo samo početne stadije u stvaranju nardorus- 

 korma. no baš su ti najviše znatni za upoznunje genetskoga momenta, jer su od- 

 rasli kormi dobro poznati. Interes je stim veći. što je nardorus-tip zajedno sa 

 svojim modifikacijama najobičajniji kormijski oblik u Clathrin iđa. pa je i 

 inače u spužava. osobito u kalcispongija, veoma raširen. 



Već kad olint dosegne visinu od po prilici 1'5 mm, a širinu od 0'6 mm. 

 nastupa prva brazda, koja proreze, ali se zaustavlja ispod oskularne cijevi i nad 

 nožnim dijelom; to je ono nepotpuno dijeljenje, što ga Haeckel (40) spominje 

 u općem dijelu. Za nas nema sumnje, da taj proces nije drugo, nego obustav- 

 ljena ili nesvršena uzdužna dioba. U naših askoua. koji predstavljaju uardorus- 

 korme u stanju postanka, vidi se kao neki trag borbe obadviju tendencija (potpune 

 diobe persona i stapanje nepotpuno odijeljenih persona u jedinicu višeg stepena,): 

 rascjep nožne ploče (slika 11. a, c, d). 'Budući da se u tipičnih nardorus-korma 

 našega oblica vidi samo jedan držak, koji nastaje solidiranjein nožnog dijela, 

 moramo uzeti, da se i tu obje noge reduciraju naknadno, bilo stapanjem, ili što 

 je vjerojatnije, redukcijom jedne, i to one. koja pada izvan težišta korma. Iz 

 navoda M i k I u c li o Mac lava (109 cit. po llaeckelu) izlazi, da i naš oblik 

 može producirati nardorus-korme, koji ne nadvisuju podlogu s pomoću solidnog 

 dugog drška, nego SU plazavi (.jastucima slični). Ako uzmemo još u obzir i pri- 

 like kdrmogonije, kako ih je Haeckel nacrtao (46, tabla 3., slike 4., .">.. 9.-12., 

 14.. 15., 18., 21.-26., M).. 32. i .'(•">. i za vrstu Clathrma coriaccii, srodnu našoj vrsti, 

 onda možemo konstatirati, da se s obzirom na bazalni ili nožni dio mogu razvi- 

 jati nardorus -kormi u dva smjera. Jedamput imamo jednostavni nardorus s jed- 

 nim izrazitim drškom. Takav je kormus za vrstu Clathrina blanca tipičan, ali 

 dolazi i ii drugih vrsta. Sam držak može biti i slabije razvijen, ili ga nikako 

 nema. I ' svakom slučaju imponira takav kormus kao morfološka jedinica, pa bi ga lako 

 uzeli /i persi no on predstavlja zapravo, kako bi mogli reći, personificirani kormus. 



